BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. NIO 8. 47 



landet och öfriga delar af Sydsveriges af morängrus täckta 

 urbergsområde, men dels på grund af fynden i söder och 

 väster, dels på grund af de nutida förhållandena i fjälltrak- 

 terna är det ytterst sannolikt att så varit förhållandet. Möj- 

 ligt är ju också, att åtminstone en del af de of van antydda 

 fynden värkligen till sin bildningstid motsvara detta skede i 

 vegetationens utvecklingshistoria. 



Att emellertid en allmän försening af florans utveckling 

 har egt rum inom detta omi^åde torde vara otvifvelaktigt. 

 Furen har där vida längre än i kringliggande trakter förmått 

 hålla sig som det viktigaste skogsträdet. Som sådant hade 

 det antagligen ännu kunnat betraktas om ej granen inkom- 

 mit. Eken däremot har endast långs floddalarne trängt upp 

 mot områdets centralare delar. Orsaken till detta förhållande 

 torde nästan uteslutande ligga i jordmånens beskaffenhet. 

 På området för det gamla senglaciala hafvet där de af detta 

 afsatta lerorna erbjuda en bördig jordmån, har furen vida 

 svårare att uthärda konkurrensen än på urbergets af mo- 

 rängrus täckta delar. ^ Särdeles klart framstår detta för- 

 hållande i vissa delar af Bohuslän, där i mossarne uppe på 

 de långt framskjutande urbergsåsarne nästan aldrig flnnas 

 några spår af ek och ekflora, men några tiotal meter lägre på 

 de marina lerorna däremot lämningar efter densamma stå att 

 finna här och hvar. — Som slutsats af det ofvan sagda fram- 

 går att fnrvegctatione)) på småländska höglandet samt Dals- 

 lands och Bohusläns högre liggande delar till tiden mot- 

 svarar större delen af både fur- och ekvegetationens tid i 

 kusttrakterna. 



Därigenom att i Sydsveriges centrala delar genom nästan 

 hela den postglaciala tiden ett mycket stort område med 

 furvegetation funnits, blir ett förhållande begripligt, hvil- 

 ket jag på ett par ställen iakttagit, och h vilket, vid första 

 påseendet åtminstone, kunde synas egnadt att framkalla tvifvel 

 angående den allmänna lagbundenhet, som antagits ha egt rum 

 vid vår floras utveckling. För åtskilliga år sedan iakttog jag 

 i mellersta Skåne i trakten af Hör, att ett stubblager af fur 

 öfverlagrade en torf med säkra och tydliga eklämningar. 

 Iakttagelsen fick tillsvidare endast vara ett observandum; 



' Ett analogt förhållande har förf. pä flera ställen iakttagit i mellersta och 

 östra Skåne. Där täcken af rullstensgrus hvila på moränen, håller eken än 

 stånd mot boken, under det att rnndt omkring dessa områden den senare 

 uteslutande bildar skogen. 



