BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. NIO 8. 51 



De träd och buskarter, om hvilka det med någon större 

 grad af visshet är möjligt att för närvarande afgöra, hnrn- 

 vida de inkommit under furens eller först under ekens tid, 

 äro följande: 



Sorbus Aucuparia, 



Prumis Padus, 



Rhamnus Frangula, 



Tilia europcea, 



JJlmus nioufana, 



Älniis rjliitinosa, 



Corniis sanguinea., ^ 



Corylus Ävcllana, - 



Cratmgus sp. 



Sammanställer man dels de uppgifter, som finnas i Nat- 

 HORSTS arbeten om våra kalktufFer och mina om torfmossarne, 

 dels den kända nutida utbredningen för de nämda växterna, 

 torde man kunna säga, att de tre förstnämda arternas 

 minimiålder i vårt land är densamma som furens, under 

 det att de följande ha invandrat under furens tid, men under 

 senare delen af denna. ^ 



Utaf de sist ujDpräknade arterna torde linden vara den, 

 som är mest egnad till typ vid särskiljande af furens flora 

 i olika afdelningar. De arter, som tillhöra furens vegetation, 

 torde därför lämpligen kunna särskiljas i sådana, som in- 

 vandrat före, och sådana, som invandrat samtidigt med 

 linden. De of van nämda arterna förefunnos således alla i 

 landet vid tiden för ekens invandring, äfven om deras all- 

 männare utbredning torde ha skett samtidigt med detta träds. 



Innan en kort öfversigt öfver ekens och ekflorans in- 

 vandring och dess förhållande till den postglaciala sänkningen 

 lämnas, torde en sammanställning af de intressantaste bland 

 de upplysningar som finnas i litteraturen här böra göras, i 

 all synnerhet som flera vigtiga bidrag finnas i publikationer, 

 hvilka torde vara ganska svårtillgängliga för många af dem, 

 som äro intresserade för dessa frågor. 



' Anmärkningsvärdt är att denna art förr — vid tiden för ekens 

 maxiniiutbredning — varit ofantligt mycket allmännare än nu. 



- Jmf. för denna arts vidkommande särskildt Nathorst, Om några till 

 Riksmuseets växtpaleontologiska afdelniug inkomna torfmossefynd. — K. Yet.- 

 Akad. Förh., Öfvers. 1892, N;o 9. 



' Äfven här bör det ihågkommas att denna ålder åtminstone för ett par 

 af arterna endast får betraktas som en minimiålder. 



