BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 8. 59 



efter det eken invandrat och den postglaciala sänkningen 

 inträdt. 



De Geer torde vara den förste som fäst uppmärksamheten 

 pa detta förhållande. ^ Han anför också ett fynd af en pilspets 

 af ben i torf under marin gyttja från Istaby nära Sölvesborg. 

 Från Skåne uppgifver Sv. Nilsson- att i torfven under den 

 ofvan närmare omtalade Järavallen funnits åtskilliga sten- 

 redskap, såsom knifvar, spjut- och pilspetsar af flinta. 

 Från Ystads hamn omtalar Bruzelius, att under den sub- 

 marina torfven, i »sanden och leran öfver själfva moränen^, 

 funnits diverse flintredskap, men jämte dessa äfven en brons- 

 klubba och ett knifskaft, som han anser förfärdigadt i det 

 8 — 11 århundradet. — På vårt lands västkust i ekförande 

 aflagringar, som stå i samband med den postglaciala sänknin- 

 gen, ha anträffats flintredskap vid Limhamns hamn (se ofvan 

 sid. 14), likaså vid Landskrona, där enligt Bruzelius^ tvänne 

 flintspånor funnits på två fots vatten bland ekstubbarne i den 

 submarina torfven. Från trakten söder om Varberg anför 

 DE CtEer, ur den högsta po.stglaciala strandvallen, flintspånor, 

 till utseendet nötta af vågorna. Själf har jag i den marina 

 gyttjan i Björkö mosse funnit ett par små flintskärfvor, hvilka 

 möjligen kunna vara slagna af menniskor, och från Bohuslän 

 anför Holmberg,* att fynd af »benpilar med inskurna flint- 

 skärfvor» gjorts i »Prestgårdsmyren på Tjörn». Ehuru jag ej 

 lyckats med bestämdhet få reda på, hvilken mosse han afser 

 med detta namn, är det på grund af den kännedom jag har 

 om detta områdes mossar ganska sannolikt, att dessa benpilar 

 anträfl'ats i en torf, bildad af ekflorans detritus. 



Af de nu omnämda fynden tala alla, utom det vid Ystads 

 hamn, för uppfattningen att stenåldern skulle fortfarit vida 

 längre än man hittills trott. Hvad fynden i Ystads hamn 

 angår, har redan Nathorst ^ framställt de invändningar, som 

 kunna göras mot att tillägga dem afgörande beviskraft. Alla 

 fakta, som de senare åren bragt i dagen, synas också tala för 

 att den bronsklubba och det knifskaft, som det här rör sig om, 



' Skand. nivåför. 



- Skandinaviska Nordens Ur-Inväuare, Lund 1838 — 43, sid. 89 — 92; d:o 

 2:ra uppL, I Bandet, Stenåldern, sid. 92 — 94. — Citatet efter Bruzelius 1. c. 

 sid. 8. i sep. 



' 1. c., sid. 7 i sep. 



* Bohusläns beskrifning, 2:ra uppl. Del. III. sid. 4. 



■'' Skånes nivåför.. sidd. 291 — 93. 



