BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. NiO 9. 7 



äro parenkymatiskt förbundna med hvarandra. Ytcellernas 

 ytterväggar förtjockas tämligen starkt och en tämligen be- 

 tydlig gelinering af dessa synes inträda. Redan under väf- 

 nadsskiktets tidigare utvecklingsskede aflöses eller afspränges 

 (i följd af gelineringen) dessa ytcellers yttre väggskikt i form 

 af större och mindre tunna hinnor, hvilka visa ansatslinierna 

 för cellernas radiala väggar, sålunda hafva ett utseende likt 

 det fig. 6 återger; jfr fig. 12. 



I de delar af skottet, som förblifva vegetativa — hvilket 

 synes vara fallet med den terminala skottregionen — försig- 

 går i denna ytväfnad en cellförstoring, men härmed synes 

 utvecklingen afstanna; jfr fig. 4 och 12. I de delar af skottet 

 åter, som inträda i fertilt tillstånd, följer på detta utveck- 

 lingsskede ett nytt. En del af denna ytväfnads ytceller om- 

 bildas till eller utbilda h vardera ett sporangium; de öfriga 

 utväxa till klubblika, flercelliga celltrådar, som omgifva spo- 

 rangierna och äro mer eller mindre fullständigt isolerade från 

 hvarandra.' Det parenkymatiska ytskiktet är sålunda äfven 

 det på visst sätt att anse för en sekundär bildning, men väl 

 dock närmast att räkna till växtens vegetativa system. Bet 

 bör dock anmärkas, att dess utveckling icke börjar liktidigt 

 öfver skottets hela öfre del, utan såsom fig. 11 utvisar, fläck- 

 eller zonvis, och att det inom den sterila toppregionen sträck- 

 vis är ytterst svagt utveckladt eller t. o. m. nästan synes 

 saknas. Något tvifvel om celltrådskiktets utveckling i sam- 

 band med och särskildt för fortplantningen anser jag icke 

 kunna råda, låt också vara, att de element, livaraf det be- 

 står, dessutom åtminstone till en tid fullgöra rent vegetativa 

 funktioner. Det är sålunda väsentligt olika det periferiska 

 celltrådskiktet hos Chordariaceerna, hvilket är primärt till 

 sin uppkomst och egentligen utgör växtens assimilations- 

 system, om också det är från detta som dessa växters fort- 

 plantninsorgan förr eller senare utvecklas. Hos dessa kan 

 detta celltrådsystem aldrig med rätta uppfattas såsom ett 

 system af parafyser, hvilket deremot är väl möjligt och kan- 

 hända det riktigaste hos slägtet Myelophycus. 



Det framgår af hvad nu anförts, att det för det ifråga- 

 varande slägtet är karakteristiskt: att skottet är af paren- 



' Understundom inträder hvad man skulle kunna kalla adveutiv sporangie- 

 bildning, då nämligen sporaugierua uppkomma genom ombildning af topp- 

 cellen i de periferiska cellträdarne, sedan dessa redan utvecklats till större 

 längd; jfr. fig. 13. 



