BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 9. 9 



drag öfverensstämmer med det hos 3Iydo2)hycus ^ och på grund 

 af detta lika så väl som Myelophycus borde efter de rådande 

 principerna för Phseosporeernas systematik föras till Fam. 

 Chordariaceai. Men både såväl detta slägte och denna familj 

 afviker det såväl genom annan byggnadsplan för skottet som 

 särskildt genom skottets tillväxt i längd genom verksam- 

 heten af en typisk toppcell. Häri öfverensstämmer det åter 

 med slägtet Didyodphon, med hvilket det genom mellanformer 

 är så nära förbundet, att fråga kan uppstå, om en generisk 

 åtskillnad är berättigad, men som i sina typiska arter saknar 

 det periferiska celltrådskiktet eller på sin höjd har blott en 

 antydan till ett sådant. 



Bland slägten, som till skottets allmänna byggnadsplan 

 och dess väx-art tillhöra Encoeliacé-typen, är slägtet Coilo- 

 (lesme, som af Strömfelt, hvilken först urskiljde detsamma, 

 fördes till familjen Chordariacese på den grund, att fortplant- 

 ningsorganen äro inneslutna i en periferisk väfnad, bestående 

 af celler ordnade i tydliga radiala rader. Om hos Myelophycus 

 fortplantningsorganen anlades på det utvecklingsstadium af 

 den periferiska väfnaden som fig. S anger och utvecklingen 

 af detta väfnadsskikt endast sträckte sig till ungefär den 

 höjd, som fig. 12 återger, så skulle den typ i fortplantnings- 

 skiktets utbildning, som slägtet Coilochsme företräder, före- 

 ligga. Räknar man sålunda hos Myelophyaifi till växtens 

 fortplantningsskikt allt livad som i skottets fertila region 

 ligger utanför den af tjockväggiga, longitudinelt gående cell- 

 rader bestående väfnadsmanteln, så skulle olikheten mellan 

 Coilodcsntt' och Myelophycus blifva den, att hos det förra fort- 

 plantningsorganen anlades på fortplantningsskiktets tidigaste 

 utvecklingsstadium och att celltrådskiktet bildades af samman- 

 hängande element och utvecklades endast i jemnhöjd med 

 sporangierna, under det hos det senare slägtet fortplantnings- 

 organens anläggning inträdde först sedan fortplantningsskiktet 

 nått en viss mäktighet och att dettas utveckling fortginge 

 längre och på sådant sätt, att slutligen de särskilda cell- 

 raderna blefve fria från hvarandra. Fattar man åter, hvilket 

 jag anser vara det riktigaste, såsom fortplantningsskikt hos 

 Myelopliycus endast sporangierna och det dessa inneslutande 



' Jfr Chr. Gobi, Die Brauntange des Finnischen Meerbusens, (Mémoires 

 de rAcadémie impériale des sciences de S;t Petersburg, Ser. 7, Tom. 21 n:o 9 

 1874) tafl. I. fig. 11. 



2 



