10 F. R. KJELLMAN, OM FUCOIDÉSLÄGTET MYELOPHYCUS KJELLM. 



celltrådsystemet, så blir skillnaden mellan detta slägte ocli 

 slägtet Myelophijcns den, att hos det senare celltrådssystemet 

 är mäktigare ntveckladt och dess element fria eller öfver- 

 vägande fria sinsemellan. Häraf bör den slutsatsen berättigadt 

 kunna dragas, att dessa båda slägten med hänsyn till fort- 

 plantningsorgansystemet och särskildt dess utveckling visa 

 betydande öfverensstämmelse med hvarandra. 



Men det kan icke bestridas, att med häns^ni särskildt 

 fäst vid formen och utbildningen af de organ, hvaraf detta 

 organsystem utgöres, slägtet MydophycH.^ sluter sig närmare 

 ett annat till familjen Encoeliacepe hörande slägte nämligen 

 Soranthcra Post. et Rupr. 



Detta synes mig otvetydigt framgå af en jemförelse mel- 

 lan det tvärsnitt af den fertila skottregionen hos Myelophncns, 

 som återges i fig. 2 och den genomskärning af en sorusbärande 

 skottregion hos Soranthcra, hvilken är afbildad på tafl. VII, 

 tig. 5 i min uppsats om Beringhafvets algHora.^ Sporangier- 

 nas form är densamma och de dessa omgifvande celltrådarnes 

 form och byggnad är öfverensstämmande. En bestämd olik- 

 het blir emellertid den, att det ena slägtet har isolerade 

 sori, det andra ett större delen af skottet intagande fort- 

 plantningsskikt. Den frågan kan då« göras, hvilket värde en 

 sådan olikhet bör kunna anses ega. Vanligt är, att sätta 

 detta ganska högt. Mot en sådan åsigt skulle kunna anföras 

 såsom skäl, att det ofta blir svårt att draga gränsen mellan 

 dessa båda former af fortplantningsorgansystem. Bevis härpå 

 kunna hämtas såväl från familjen Encoeliacepe som andra famil- 

 jer. Äfven slägtet Myelophycns sjelft skulle kunna anses lemna 

 ett sådant bevis nämligen deri, att, såsom förut angifvits, 

 fortplantningsskiktet vid sitt anlag icke är så homogent, som 

 det i sin fulla utbildning synes vara. Med andra ord det 

 kunde synas berättigadt att ange olikheten mellan slägten 

 Soranthera och Myclophycus så, att hos det förra fortplant- 

 ningsorganen bilda flera, sinsemellan skilda, små sori deremot 

 hos det senare endast en sorus, intagande större delen af 

 skottet. 



En sådan åskådning torde dock icke kunna anses be- 

 rättigad ty en väsentlig olikhet synes råda — tyvärr före- 

 ligga inga bestämda undersökningar i detta afseende — niel- 



' F. R. Kjellman, Om Beriughafvets Algflora (Kgl. Svenska Veteiiskaps- 

 Akademieus Handlingar, B. 2;5, N:o 8, 18S9). 



