Sirørenes Tværvægge kunne være tydelig kaliøse, men Perforationen af dem viser sig kun 

 ulydelig som en svag Punktering eller Stribning. Kun en enkelt Gang ere Sirer som i 

 III, 19 blevne sete. Jeg har ikke med Sikkerhed kunnet finde Adj unktivceller 1 ), og 

 Tværsnittene tyde ikke paa, at saadanne findes. Stivelse har jeg ikke fundet i Sirurene, 

 men den ene Ende af Leddene kan være rigere paa et fint grynet Indhold end den anden. 

 Allerede i ganske unge Roddele tæt bag ved Rod- Spidsen kunne Sirerene være tydelig 

 dannede. Tenformede Cellekjærner findes ofte i det kambiforme Væv. 



Grundvævscellerne nærmest omkring Centralcylinderen ere. altid stærkere kollenkyma- 

 tiske end de fjærnere liggende, og gaa ved deres meget langstrakte Form over i dennes Væv; 

 en Endodermis findes ikke; men enkelte af disse langstrakte Celler kunne være fyldte med 

 Kisel (antydet i III, 11). Paa Centralcylinderens Rygside tindes der altid en mægtigere 

 Kollenkymmasse end paa de andre Sider (antydet i III, II og VI, 3). Hos den lille 

 Varietet af Mniopsis Weddelliana fandtes her Elementer, der nærmede sig den seje Rast. 



Rodspidsen ligger ligesom hele Roden tæt trykket til Underlaget; den er jævnt 

 afrundet (I, 1 ; III, 1, 23; IV, 14; V, 10 A o. s. v.). Jeg har ikke fundet noget sikkert Exempel 

 paa, at den ikke har været dækket af en Rodhætte; kun i et eneste Tilfælde (den lille Rod i 

 III, 4 R) kunde jeg ingen saadan se. Rodhætten viser den interessante Mærkelighed, at 

 den næsten aldrig er lige stærkt udviklet paa alle Sider, i det den er kortest paa Bogsiden. 

 Mindst udpræget er dette hos Podostemon Ceratophyllum, men den ses dog ogsaa her tydelig 

 (III, 23); hos -Mmopsis-Arterne trælles denne Ejendommelighed langt stærkere udpræget, 

 lige til saadanne Tilfælde, i hvilke der kun findes en ganske lille Plade, der som en Negl 

 dækker Rodspidsen paa Rygsiden, medens de øvrige Sider ere nøgne (V, 19, 20, 21, 22, 

 24). Herfra er der kun et lille Skridt til, at Rodhætten aldeles bortkastes, hvad der efter 

 Cario skal være Tilfældet hos Tristicha hypnoides; Manglen af Rodhætte hos denne Art 

 førte ham til at betragte Roden som et Thailus. 



Rodhættens yderste Celler ere altid meget tydelig større og mere tykvæggede end 

 den nærmest liggende Rod-Overhuds, og ikke sjælden udskilles der Kisel i dem. Jeg har 

 ikke været i Stand til at faa særlig udmærkede Længdesnit af Væxtpunktet, men af alt 

 hvad jeg har set, maa jeg slutte, at der hverken er nogen tydelig Grænse mellem Periblem 

 og Pierom, og at heller ikke de øvrige Væv ere skarpt adskilte; Rodhætten og Rod-Over- 

 huden synes i alt Fald at have fælles Udspring. Lidt neden for selve Spidsen ordne Cel- 

 lerne sig tydelig nok i Længderækker (III, 2). 



I Modsætning til Cario, der siger: «Wir haben hier eine Pflanze vor uns, die 

 der Wurzeln vollständig entbehrt», maa jeg altsaa sige: her er ikke blot en Rod, men 



') Navnet ■Adjunktivceller» er synonymt med Wilhelms ■ Gelcitzellen», se Kolderup Rosenvinge, 

 Vegetationsorganerne hos Salvadora. Vid. Selsk. Oversigter, 1880, med Tav. V og VI. 



