den spiller en overordentlig væsentlig Kollo, og delte ikke blot lios disse her gjennemgaaede 

 Planter, men i den hele Familie. Et Blik paaTulasne's Figurer 1 ) vil vise, at et saadant 

 lil Underlaget trykket Organ, som lier er paavist at være en Rod, findes hos en Mængde — 

 sandsynligvis alle — andre Slægter, og at det er Bærer af Skuddene; jeg er endog tilbojelig 

 til at tro, at Hovedaxerne i Tulasne's Fig. II, PI. IX af Dicræa elongata cre skudbærende 

 Rodder. En lignende Rolle spille Rodderne som bekjendt hos Cirsium arvense, Pi/rola 

 uniflora, Monotropa o.a., og de af Solms -Laubach o.a. paaviste thallnslignende Organer 

 hos mange Snyltere tager jeg heller ikke i Betænkning at betegne som Rodder, der under 

 Artens Udvikling i Tidernes Lob have afkastet deres Rodhætte paa Grund af deres særegne 

 Voxested og den særegen Brug, der gjores af dem. Ogsaa bos Podostemaceerne gjøres 

 der jo en usædvanlig Brug af Boden, idet den i hojere Grad end andre Steder bliver et 

 Ila'fteapparat. For øvrigt kan her ogsaa mindes om, at der i nyeste Tid er blevet 

 fundet utvivlsomme Rodder uden Rodhætte, f. Ex. af Klein bos Aesculus (Flora, 1880), 

 og at andre Rodder paa et ældre Udviklingstrin bortkaste Rodhætten (Azolla, Hydrocharis, 

 Ficaria, Orchis, o. a.). Podostemaceen Castelnavias Kimrod mangler lige saa fuldstændig 

 Rodhætte som discutas, og hele Rodspidsen dækkes under Spiringen med Rodhaar. 



Rod-Regeneration. Meget ofte findes Rodder, som ere afbrudte enten ved 

 Vandhvirvlernes Magt eller paa anden Maade, f. Ex. ved Dyrenes Gnav, og som have rege- 

 nereret sig ved en ny Roddannelse fra Saarfladen. Ofte har en Rod gjentagne Gange været 

 afbrudt paa tæt ved hverandre liggende Steder og har regenereret sig; Exempler findes 

 afbildede: I, 1; II, 2; III, 4, 14, 22(?); V, 12, 13, 16, 20 A. 



Det synes altid at være den mod Spidsen af Roden vendte (akroskopiske) Ende, 

 fra hvilken Regenerationen finder Sted (ligesom hos de hojere Planter efter Vöchting). 



Unge Sladier har jeg ikke truffet undtagen det i III, 22 afbildede, der oven i Kjobet 

 er mig en Smule tvivlsomt. Paa Længdesnit gjennem gamle Regenerationssteder ses Bil- 

 leder som III, 14 og VI, I. Centralcylinderens Væv fortsætter sig fra det ældre Rodstykke 

 lige over i det nydannede, og Grundvævet i Barken er paa en større eller mindre Stræk- 

 ning blevet fortsat af nyt Grundvæv. Den nye Rod kan godt komme til at sidde skjævt 

 paa den gamle, hvis Grundvævet paa den ene Side ikke er saa regenerationsdygtigt som 

 paa den anden (V, IG). 



Undertiden fremkomme to Rodder fra samme Saarflade (II, 2; III, 4 R), og de 

 kunne rykke saa tæt sammen, at de faa en fælles Basis og synes at danne én Rod, der 

 dikotomerer sig; et ungt Tilfælde af denne Art ses V, 13, et ældre V, 23. Hertil slutter 

 sig det i III, 4 C afbildede Tilfælde: Roden bar vistnok efter at være afbrudt regenereret 

 sig paa omtrent hele Saarfladen lige ud lil Overhuden, kun en ringe Del har ikke været 

 regenerationsdygtig, og fra Brudfladen er der fremgaaet en Tvillingrod. 



') Monographia Podostemacearum (Archives du Museum, VI, 1852). 

 Vidensk. Selsk. Skr. 6 Række, naturvidensk og math Afd II. 1. 



