11 



ligner dem med Bæfteredskaberne hos Bignonia radicans og Ampélopsis hederacea. Deres 

 Plads er ved Basis af de paa Roden udspringende Skud, men dog paa selve Roden, neden 

 for det Ar, der fremkommer ved Skuddets Frembrud af Roden (se f. Ex. 11,6,9; III, 1; o.a.). 

 Isoleret udspringende fra Roden, fjærnede fra Rodskuddene har jeg aldrig fundet dem, og 

 mere end én ved hvert Rodskud har jeg heller aldrig set. Deres Længde afhænger af Sub- 

 stratets Afstand fra Roden. Er denne større, blive de som i III, 1 forlænget kegle- 

 formede og have saalænge en afrundet Spids, indtil Underlaget er naaet; er delte sket, brede 

 de sig nemlig ud og lægge sig op til det, plastisk formende sig efter dets Overflade (se 



11, 9; III, 3, 5, 6). Er Roden kun ganske lidet eller slet ikke fjærnet fra Underlaget, brede 

 de sig strax ud til korte tykke Hæfteskiver (I, 1, 1 1 ; II, 3, G; III, 3). Især saadanne har jeg 

 fundet hos Mniopsis Weddelliana og Glazioviana (V, 18; VI, 14), dog forekomme ogsaa længere 

 (VI, 12) hos den sidste Art. 



Ofte brede de sig ud i fingerformede Lapper, og de lægge sig lige saa godt op 

 til lodrette som til vandrette Sider, den samme Haptér undertiden baade til lodrette og vand- 

 rette (II, 6, 8). De ligne i deres Formdannelse og Funktion ganske de Hæfteapparater, som 

 findes hos Fucus vesiculosus, Laminaria og andre Alger, og som kunde benævnes med det 

 samme Navn. Undertiden ere de grenede (II, 9; III, 6, 7, 10), og undertiden kunne to 

 forenes meget tæt i Spidsen, saa de næsten danne ét Organ (III, 5). At de ogsaa kunne 

 hæfte sig til Rødder eller Stængler af andre Planter, navnlig da af deres egen Art, som de 

 jo nemmest komme i Beroring med, er let forstaaeligt. 



Der maa ligesom ved selve Roden udskilles en Kit, hvormed de hæfte sig fast, og 

 de ere, ligesom Rodens Bugside der, hvor Rodhaarene sidde, brune eller sorte paa Under- 

 fladen. For øvrigt bære de ofte meget tydelige, undertiden endog relativt lange Rodhaar 

 (III, 7; VI, 14); men sædvanligvis ligne deres Rodhaar dog Røddernes korte og uregel- 

 mæssig lappede. 



De opstaa exogen t, og jeg har aldrig fundet nogen ringförmig Saardannelse neden 

 for dem som ved Basis af Rodgrenene og Skuddene (II, 6, 9; III, 3, II, 12), og enhver 

 Grendannelse paa dem er ligeledes exogen (II, 9; III, 7, 10, 13). 



De have Spidsevæxt, hvad jeg især slutter deraf, at de mindste og protoplasmarigeste 

 (mørkeste) Celler altid findes i deres Spidser, medens Cellerne blive desto storre, jo nærmere 

 de ere ved Basis af dem og af deres Grene (III, 12, 13; se ogsaa III, 7). Der er ikke 

 Tale om nogen Rodhætte, Spidsen er nøgen. 



De bestaa alene af tyndvægget Parenkym, hvis inderste Celler ere de største (III, 



12, 13); der er ingen Antydning af nogen Karstræng. De kunne være stivelseholdige, og 

 Overhuden er ofte rig paa kiselholdige Celler. 



I et enkelt Tilfælde har jeg set dem regenerere sig efter et Brud (III, 20), ganske 

 som Rodderne. 



