44 lü 



500 m " højere Inddeling paa Maaletraaden , og saaledes videre , indtil enten J ikke længere 

 holder sig konstant, eller indtil det højeste Punkt, 5000 mm , paa Maaletraaden er naaet. 

 Derefter afbrydes Opvarmningen, Apparatet lukkes atter med Korkproppen, og J aftager nu 

 raskt og nærmer sig Nulpunktet. Iagttagelserne fortsættes da ved aftagende 2' ligesom før, 

 indtil man er kommet tilbage til den først noterede lavere Grænse for 2. Beregningen af 

 en saadan Forsøgsrække udføres da ved Hjælp af Ligningerne (7) og (8). 



For nærmere at undersøge de forskjellige mulige Fejlkilder ved disse Forsøg og 

 fuldstændig være sikker paa Rigtigheden af de opnaaede Resultater, har jeg. forinden jeg 

 begyndte de endelige Maalinger, udført en stor Mængde, paa forskjellige Maader varierede 

 Forsøg med flere af Stængerne (ialt over 100 Forsøgsrækker). Saaledes bleve Forsøg ud- 

 førte dels med det beskrevne Varmeapparat, som blev anvendt ved alle de endelige Maa- 

 linger, dels med et andet, dels ogsaa i fri Luft. I nogle Forsøg var Stangen omgiven med 

 Bomuld eller Edderdun. Forskjellige Grader af Opvarmning bleve prøvede, idet den i Maale- 

 traadens Strømkreds indskudte Modstand varierede fra 300 til 50 Siemens Enheder. For- 

 uden de sædvanlig benyttede Thermoelementer af Kobber- og Nysølvtraad prøvedes ogsaa 

 Elementer af Kobber- og Jerntraad. Da de første Elementers elektromotoriske Kraft voxer 

 ved højere Temperaturer, de sidstes derimod aftager, saaledes at disse Elementers Tem- 

 peraturangivelser altsaa afvige til modsatte Sider fra den sædvanlige Temperaturskala, ere 

 disse Forsøg ikke uden Interesse, og jeg skal derfor i det følgende anføre en med Kobber- 

 Jerntraad udfort Forsøgsrække. Endelig har jeg ogsaa ved Jern-, Nysølv- og Vismuth- 

 stængerne anvendt Kobbertraade alene, der indsattes i Hullerne i ledende Forbindelse med 

 Stangen, som Thermoelementer. Jeg skal med Hensyn til alle disse Forundersøgelser ind- 

 skrænke mig til at bemærke, at jeg ikke fandt nogen væsentlig Uoverensstemmelse i de 

 erholdte Resultater. 



Efter Tilendebringelsen af disse meget tidsspildende Forundersøgelser kunde de 

 endelige Maalinger, hvis Enkeltheder jeg i det Følgende skal meddele, bringes temmelig 

 hurtig til Ende, da Forsøgene i og for sig efter nogen Oveise ikke frembyde særlige 

 Vanskeligheder. 



Den elektriske Ledningsevne har jeg bestemt for alle Stængerne umiddelbart 

 i absolut Maal ved 0° og ved 100° efter den samme Methode, som jeg tidligere har benyttet 

 til Bestemmelsen af Kviksølvets elektriske Ledningsmodstand (Oversigt over Vidensk. Selsk. 

 Forh. 1873, S. 67), ved hvilken Methode Maalinger af smaa Modstande lade sig udføre baade 

 med Lethed og med Nøjagtighed. Til nærværende Maalinger har jeg i Stedet for en asiatisk 

 Dobbeltnaal benyttet Spejlgalvanometret, som er følsommere, medens rigtignok paa den 

 anden Side Dohbeltnaalen mindre er udsat for forstyrrende Indvirkninger fra Strømmen i 

 Maaleapparalels store Traadrulle. Da imidlertid denne sidste altid kan anbringes i saa stor 

 en Afstand fra Galvanometret og drejes om til en saadan Stilling, at disse ludvirkninger 



