5 s| 



visu, hum «Id förekommit utter hvarandra, allt efter sum vattnet sjunkit undan, som mig 



tyckes De af 3 Maj funnos i en annan «remanso» an den ofvanför först beskrifna, 



men i samma ribeirâo dos Bugres, med djupare vatten och mera lugn yta, hvilken 

 spetsarne af bladen nådde. Syntes mig märkelig genom finare stjelkar oeh blad och sär- 

 deles deri, alt den bcfanns i samma utvecklingsgrad som de et par mânader lidigare 

 tagna.» — 



Saa vidt Dr. Regn ell. Sammenfatter jeg hans værdifulde Iagttagelser med mine 

 egne Undersøgelser at' de tilsendte Planter, kunne Resultaterne i al Korthed udtrykkes saa- 

 ledes. Castelnavia princeps har en kort, bred, kjødfuld, dorsiventral Stængel (hvis Forgrening 

 og Bladstilling nedenfor skal forklares), der som ganske ung bærer langstilkede, særdeles fint 

 delte, indtil 15 Cm. lange Blade (Fig. I, 2), hvis Basaldele voxe sammen indbyrdes og med 

 Stænglen, hvorved den nedre løvlignende Del af Planten fremkommer. Under sin senere 

 Udvikling bliver Stænglen større, bredere (Fig. 3), og nye Blade komme til; Stænglerne 

 hæfte sig med Hapterer (Fig. 6, 7| fastere og fastere til Underlaget, og medens de unge 

 Stængler dannede en spids Vinkel med dette (se Fig. 7), ligge de ældre fladt ud over det; 

 medens de unge Skud have en mere eller mindre hul Rygside, blive de ældre ofte ganske 

 fladt udbredte og faa derved endnu mere Lighed med et Likenlhallus. Blomsterne skjules 

 paa en særdeles mærkværdig Maade inde i det løvlignende, som anfort af Stænglen og de 

 sammensmæltende Blades Basaldele dannede, Legeme og fremkalde Opsvulmninger paa dette; 

 de skimtes som smaa røde Knuder i dets Indre. Exemplarer, som voxe paa dybt og roligt 

 Vand, synes længe at kunne bevare deres lint delte Blade og blomstre vist ogsaa under 

 Vandet. .Men de Exemplarer, som voxe i stærkere bevæget Vand, især nær Bredden, slides 

 saa stærkt af Vandet, at der snart ikkun er Stumper af Bladstilkene tilbage (Fig. 13). Paa 

 Randene af saadanne af Bølgerne og Strømmene ødelagte «Løv» kan man finde ganske 

 unge Blade, som fine Frynser, siddende mellem Resterne af de gamle. Gjennem Over- 

 fladen af det af Slænglerne og sammenvoxede Bladrester dannede, nu ganske løvlignende, 

 lil Klipperne tiltrykle Legeme, der, efterhaanden som Vandstanden hen i Tørliden (omtrent 

 fra April af) bliver lavere, ere komne til at ligge mere udsatte for Lysets og Luftens Paa- 

 virkning, bryde Blomsterne nu frem og udfolde Ar og Støvknapper (XIII, 15). Senere hen, 

 naar Vandet i Tørtiden er faldet endnu mere, afbleges og indtørre de tiloversblevne løv- 

 lignende og nu frugtbærende Vegetationsorganer ganske, udsatte for den tropiske Sols 

 Hede paa de tørlagte Klipper, og frembyde da det Udseende som paa XIII, i. I den ud- 

 tørrede og paa Grund af de luftfyldte Cellerum hvide Masses mange Blomsterhulheder ses 

 nu glinsende kastaniebrune Kapsler eller Kapselklapper nedsænkede; disse udtørrede 

 Stængel- og Bladdele vise sig paa Overfladen ganske fint grubede paa Grund af de store, 

 indfaldne Parenkymceller. 



