82 



Jeg skal nu søge at forklare Vegetationsorganernes Bygning (Tav. XIII). 



Ved en første Betragtning var det mig ikke muligt al forstaa den; jeg fandt, som 

 paa Fig. 1, et nederste noget hult, bredt og kjødfuldt Legeme (man ser paa Figuren ind i 

 en Hulhed), hvilket det jo laa nærmest at betragte som Stængel, og paa hvis Iland fandtes 

 større og mindre Blade, tilsyneladende uden Orden. Paa ældre, større Planter er Tallet af 

 Illade betydeligere, og man ser nu langt tydeligere end forhen, at Dele med unge Blade 

 mere eller mindre stærkt hvælve sig udad i blidt afrundede Partier og springe stærkere 

 frem end de mellemliggende, med ældre Blade besatte Stængeldele ; se f. Ex. Fig. 3 C : Par- 

 tiorne m 1 og n 1 springe stærkere frem end det Parti, der bærer de ældre Blade m og n, 

 eller Fig. 3B: Midterpartiet med de allerældste Blade a og b ligge længere tilbage end de 

 yngre, og af disse springe de alleryngste (o 1 , æ 1 — x~ o. s. v.) allerstærkest frem. Men 

 Totalformen af den løvlignende nedre Del er den samme som før; hvis man under en 

 svag Hvælvning af sine Hænder vil slutte dem sammen, omtrent som naar man vilde øse 

 Vand med dem, og man dernæst tænker sig Randen af dette svagt hule Legeme bugtet ud 

 og ind, og langstilkede Blade anbragte paa Randen af Bugterne, de ældste paa de mest 

 indspringende Bugter, de yngste paa de mest udspringende, \il man faa en omtrentlig 

 Forestilling af Vegetationsorganernes Form. I Fig. 3 A ses ind i Hulheden af et saadant 

 løvlignende Legeme, i Fig. 3 B ses det samme fra den modsatte, mod Underlaget vendte 

 Side, og Fig. 3 G og 3 D fremstille det fra højre og venstre Side. Diagrammet (XV, 10) vil 

 ogsaa hjælpe til at forstaa Stillingen, og Fig. 3 E, Tav. XIII, viser os det hele Legeme tænkt 

 fladt udbredt med Bladene, siddende i Banden. 



Efter at jeg imidlertid havde lært Forgreningen og Bladstillingen hos Podostemon 

 CeratophyUum og Mniopsis- krteme al kjende (se 1ste Afhandling), blev det mig ret Icl, 

 efter noget Studium, at henføre Castelnavias Vegetationsorganer til den selv samme mærk- 

 værdige Type. 



Alan vil se af 1ste Afhandling, at Skuddene ere stærkt dorsiventrale; at Bladene 

 staa i to Rækker paa Flankerne, men dreje deres Plader saaledes, at Bugsiden vender opad, 

 Rygsiden nedad (mod Stænglernes Bugside); at Knopperne rykke ud af Bladaxlerne og hen 

 til den yderste Rand af Bladgrunden paa Bladets notoskope, ved Drejningen af Bladet lia 

 Skuddets Medianplan bortvendte Side, hvor de omgives af en extraordinær Slipel; at hver 

 Knops Iste Blad vender bort fra Moderskuddet, og at Blomsterne ere endestillede. 



Hvis man nu vil tænke sig en Plante opbygget efter disse samme Principer og paa 

 den ene Side lillige simplificeret, for saa vidt som hver Axe i den florale Region kun bærer 

 2 Blade og derpaa afslutter med en Blomst, men paa den anden Side fort endnu yderligere 

 i Retning af Dorsiventralitet og stærk Forgrening, har man Castelnavias Stængel. Den er 

 bygget som en sædvanlig dikotomisk Cv ma; men alle Blade ere drejede saaledes, at 

 deres gastroskope Rand vender indad mod den relative Ilovedaxe, og deres Axelknopper ere 



