11 87 



meget tydeligt dels ;if Cellernes Ordning, dels af Celleindholdets Beskaffenhed, al de ældre 

 voxe især i deres Omkreds ved Deling af dennes Celler; de alleryderste af disse ere altid 

 meget mindre end de andre og danne en Slags Overhud, der dog naturligvis ikke, netop 

 paa Grund af Væxtmaaden, danner ét, bestemt begrænset Cellelag (MII, 9, li, 12, 13). 

 Naar Bapteren afslutter sin Væxt og naar Underlaget, udgaar der Rodhaar fra denne 

 Pseudo-Ovcrhud (XIII, II). 



Paa gamle Stænglers Undcrdadc kan man finde hele store Pletter, der ved deres 

 Udseende vise sig at være omdannede, til Hæfteapparater; de ere ujævne og brunlige, Sand- 

 korn o. I. hæfte fast til dem; man kan endog linde Underfladen af omtrent det hele c Lov» 

 omdannet paa denne Maade. 



Ligesom alle andre iagttagne Hapterer føre disse aldrig Karstrænge; de bestaa kun 

 af et storcellet, temmelig stivelsefrit og klart Parenkym (XIII, 10). 



Castelnavia's Rødder. Lige saa dominerende i Plantens Liv Rødderne ere for 

 de tidligere omtalte Podostemaceer og for de i det efterfølgende omtalte Dieræa-Arler, lige 

 saa ubetydelig en Rolle synes Rødderne at spille hos Caslelnavia; jeg er endog tilbøjelig 

 til at tro , at den ingen har. Hos alle de af mig undersøgte Exemplarer har jeg ingen 

 Rødder fundet, og de af Tu la sne i hans Monografi givne Afbildninger af Castehiavia prin- 

 ceps (PI. XI, 1) saa vel som af C. ßmbriata (PI. XI, 2) vise ikke saadanne forbindende Strænge 

 mellem de enkelte «Løv», som man anden Steds finder mellem Skud eller Skudkomplexer 

 f. Ex. hos Podostemon, Mniopsis o. s. v. Det er endog naturligst at sige, at der hos Castel- 

 navia end ikke lindes nogen Hovedrod. 



Spiringen af Frøene er det nemlig lykkedes mig at iagttage, efter at jeg havde 

 udsaaet friske, i et Rrev fra Dr. Regnell modtagne Frø; dog lykkedes det mig ikke at 

 faa Kimplanterne udviklede ud over en ringe Begyndelse; de gik da til Grunde, vist til 

 Dels kvalte af de Alger, hvis rigelige Udvikling jeg ikke kunde forhindre (XV, 15, 18, 19, 

 ■2-2—21). 



Frøet fæster sig ved Hjælp af sin slimede Frøskal (som senere nærmere omtales) 

 fast til Underlaget. Idet Skallen sprænges, træder den, i Kimtilstanden yderst ubetydelige, 

 hypokotyle Stængel frem og voxer saa vel som især Kimbladene i Længden, førend disse 

 afkaste Skallen og udbrede sig |XV, 151. Den unge K implante farver sig strax grøn. Paa 

 Enden af den hypokotyle Stængel komme en Mængde Rodhaar strax til Udvikling; de tjene 

 ligesom den slimede Skal til at hæfte Kimen fast. Ved nærmere Betragtning ses de at ud- 

 vikle sig over hele Rodenden lige hen til den brune Rest af Kimtraaden, som endnu fore- 

 findes (XV, 15, 19, 22—27); der er tydelig nok ingen Rodhætte, og at der ikke kan tales 

 om nogen Hovedrod, synes mig klart (se nedenfor, Kimdannelsen hos Mniopsis). 



Den epikotyle Stængel har jeg set udvikle sig til det i XV, 15 afbildede Sta- 

 dium ; der har her dannet sig nogle faa og ganske smaa Blade af ufuldkomne Former. 



ir 



