92 1G 



Rodens Anatomi. Det er især de oprette Rødder, som jeg har undersøgt, men 

 de krybende have ikke vist sig væsentlig forskjellige fra dem. 



ve rli ud en er som sædvanlig dannet af ensartede, rektangulære eller 6-kanlet- 

 rektangulære Celler. Rodhaar mangle undtagen dér, hvor Rødderne hæfte sig fast. Hos 

 D. algæformis iagttog jeg den for en Rod usædvanlige Omstændighed, at Overhudscellerne 

 undertiden strakte sig radialt og delte sig tangentialt paa de til Underlaget tæt trykte 

 Steder {XI, 22; XII, 7). 



Grundvævets Celler ere desto videre, kortere og mere tyndvæggede, jo nærmere 

 de findes ved Periferien — desto snævrere, længere og mere kollenkymatisk tykvæggede, 

 jo tættere de ligge ved Centralcylindcren (X, 10, 111, især gjælder dette for Dicræa elon- 

 gata; men selv tæt op til denne blive de dog kun til langstrakte kollenkymatiske Parenkym- 

 celler, undtagen paa Centralcylinderens Floemside, hvor de faa Udseende som Protofloem- 

 Celler. Intercellulær-Rum mangle. 1 de inderste Celler findes simple, runde Porer (X, 12). 



1 de ældre, allerede fortykkede Celler optræder der ofte talrige Længde- og Tvær- 

 delinger, kjendelige paa de tyndvæggede Celler, der gruppevis ligge sammen omfattede af 

 en lykkere Væg (X, 12; XI, 17, 18). Sædvanlig ere de tangentiale Vægge overvejende. 

 Særlig gjælder dette for I), algæformis; undertiden ere de tre nærmest under Overhuden 

 paa Rygsiden følgende Cellelag hos denne saa stærkt strakte i radial Retning og delte ved 

 tangentiale Vægge, at Rodens Tykkelse derved næsten voxer til det dobbelte (XI, 22). 

 Mærkværdig er den Lighed med et sædvanligt Løvblads Bygning, som en saadan Rod frem- 

 byder; man tror at se et Pallisadevæv opadtil, et pnevmatisk (rigtignok uden Intercellulærer) 

 nedadtil; hertil maa man endnu erindre, at denne Rod er stærkt klorofylførende. Ogsaa i 

 Bugsidens Grundvæv findes ofte talrige Delinger af samme Art; ved disse er det især, at 

 Bugfladens Midtlinie kommer til at springe ribbeformig frem (som paa XII, 5). 



Strængskede mangler, lige saa vel som Perikambium; Centraleylinderens Floem 

 og Xylem grænse umiddelbart op til Grundvævet (X, 10, 11; XI, 18, 22; XII, 3, 12). 



Centralcylinderen. Roden maa kaldes diark, om dette end ofte, navnlig paa 

 de trinde, strængformede Rødder af D. elongata (se f. Ex. X, 10, 11; XI, 18), slet ikke frem- 

 træder lydelig. For det første vises det deraf, at der i de kraftigere og bredere, især de 

 basale Roddele ses to tydelig adskilte Strænge; se f. Ex. XII, 4 og XI, 22. Af denne 

 sidste Figur synes det at fremgaa, at der er to ved Grundvæv helt adskilte Strænge, men 

 det viser sig tydeligere i Naturen, end det er lykkedes mig at gjengive det paa Tegningen, 

 at det mellemliggende Væv paa Grund af sit Indhold m. m. hører med til disse to Strænge 

 og sammenbinder dem til en Enhed. For det andet ses det ofte tydelig paa unge Rødder 

 af Dicræa algaformis, selv om det senere kan være mindre fremtrædende, at de ere delte i 

 to Partier (XII, 12). For det tredje staa Rodskuddene i to Rækker paa Flankerne af den 

 dorsiventrale Rod, og Grenene der udgaa fra Centralcylinderen til disse Rodskud udgaa 



