94 18 



I alle Tilfælde, liar jeg rundet, at X y 1 émets mest karakteristiske Del, TrakeideTne, 

 vare korte, parenkymaliske eller dog ikke særdeles lange Celler, forsynede med ring-, 

 skrue- eller netformede Fortykkelser (XI, 15, IG). Trakeiderne grænse ikke umiddelbart op 

 til de fortykkede Grundvævsceller, men skilles, som det synes normalt, fra dem ved tynd- 

 væggede I'arenkymceller, der vistnok maa benævnes Vedparenkym (XI, 15). 



Floemet bestaar i de kraftigst udviklede Rødder af Siror med Adjunktivceller, og 

 desuden af Parenkym. Tværsnit gjennem ældre Strænge, som den i XI, 18 og XII, 3 afbildede, 

 vise, at der har fundet en Mængde sekundære Delinger Sted i næsten liver eneste Celle i 

 den hele Centralcylinder, saavel i Xylem- som i Floempartiet. Længdesnit vise os de 

 samme Delinger (XI, 15, 16, 19; XII, 9, II), og det fremgaar med største Tydeliglied, at 

 Floemet væsentligst bestaar af tyndvæggede Parenkyinceller, som etage- os: gruppevis ligge 

 mange sammen og ere kjendelige paa deres Protoplasma og Ccllekjærner; i hver Gruppe 

 findes der et Sirør, der er kjcndeligt paa sit ofte stribede Indhold, den stærkere Udvidelse af 

 sine Ender og sin Mangel af Cellekjærne. Tværvæggene gjøre ofte tydeligt Indtryk af at 

 være gjennemhullede, men Forholdene ere for smaa og for utydelige til, at det med Sik- 

 kerhed kan siges, om de ere byggede som ægte Siplader. 



En Celle i den oprindelige unge Stræng kan altsaa ved Deling give Oprindelse til 

 et Sirør med en Mængde i nøjagtig samme Højde liggende snævre Parenkyinceller, hvilke 

 jeg derfor tror mig berettiget til at kalde Adjunktivceller, men mere end I Sirer i hver 

 saadan Gruppe har jeg ikke iagttaget. Ogsaa Tværdelinger i Adjunktivcellerne forekomme 

 (XII, 9). Derimod er det blevet mig mindre tydeligt, hvorledes Trakeiderne og Vedparen- 

 kymet er ordnet i de enkelte Grupper. 



Rodskuddene staa hos D. elongata udelukkende, hos D. algæformis og stylosa 

 næsten udelukkende paa Flankerne af Roden, i to Rækker. Hos de to sidste komme 

 nemlig ogsaa enkelte Skud til Udvikling inden for Flankerne paa selve Rodens Flade (ved g 

 i XII, 1). 



De blomstrende Skud findes, saa vidt jeg har kunnet se, kun paa de oprette 

 Rodders nederste Dele; efter dem følger der paa den øvre Del kun sterile Skud, der ere 

 yderst ubetydelige og frembringe nogle ganske faa og smaa Løvblade og cre uforgren ede, 

 ja ikke en Gang have nogen tydelig Stængeldel (X, 15, 21, 22; XII, 4, 6, 22—24). 



Skuddene vise en lignende Tilbøjelighed til at staa parvis, over for hinanden 

 (se f. Ex. X, 20, 22), som hos Podostemon og Mniopsis, men det er ikke saa gjennemført. 



Der hvor en Siderod udgaar, findes der i Regelen en Knop i dens øverste Vinkel, 

 dog nærmest Rygsiden (X, 1, 3). 



De blomstrende Skud bøje sig sædvanlig noget tilbage og konvergere mod Hug- 

 siden, baade hos Dieræa elongata og IX algæformis, og en svag Dorsivenlralitet findes 

 ogsaa udtalt hos dem i Bladenes Forhold (sammenlign XI, 7 A med 7& 1 ). 



