19 95 



Skuddene anlægges endogenl i Barkens Periferi, strax inden For de lo yderste 



Cellelag, og uden at der fra først af er nogen særlig Forbindelse med Centralcylinderen 

 (X, i, 5, 6; XII, 21); senere iværksættes en saadan Forbindelse ved Omdannelse af de 

 mellemliggende Parenkymceller til Karstræng (\, 21; XII, 1, 2, 4, 9, 20, 22 o. s. v.); i de 

 unge, endnu ganske tynde Hedder af D. algæformia ses saavel Centralcylinderen som disse 

 til Skuddene udgaaende Karstrænge, naar Rødderne boldes op for Lyset, og Koden ser da ud, 

 som om den havde en fjerformig Nervation (XII, I, 2). Fig. 4, Tav. XII, viser Karstrængen 

 udgaaende fra Centralcylinderen til et Skud i et Tværsnit af Koden. 



Naar Roden af Dicræa stylosa og D. algaformis er bleven gammel og mere eller 

 mindre medtaget af Vandet, ses den ofte ligesom takket paa Siderne (\ll, 1 for oven til højre 

 og anden Steds); dette hidrører derfra, at Dele af dens Sider ere blevne opløste, men de 

 mere resistente Væv, nemlig Rarstrængene og de til dem sig sluttende Celler blive staaende 

 længere Tid og springe derfor frem over Resten af Roden. 



Det Sted, hvor et Skud danner sig, antydes hos Dicræa algæformis ogsaa udvendig 

 ved en lille vorteformig Fremragning (XII, 24). Skuddene gjennembryde dernæst de dæk- 

 kende Cellelag, hvilket i alt Fald for en Del ligefrem synes at ske ved Opløsning af dem; 

 man vil saaledes paa XII, Fig. 21, se, at en Del Cellevægge over Spidsen af Bladet (ved *) 

 ere forsvundne, og der er nu en Aabning ned til dette, som endnu ikke har hævet sig op 

 over Moderrodens Overflade. Senere voxer det mere frem, andre følge efter, og til sidst 

 sidder der et helt Knippe (X, 8, 15, 11, 9 o. s. v.; XII, 20, 22, 23, 24), hvis yderst ubetydelige 

 Stængeldel dog forbliver skjult inden for Rodens Overflade. I alt Fald er dette Tilfældet 

 med de sterile Skud; de blomsterbærende derimod voxe længere frem. Heller ikke disse 

 sidste har jeg fundet forgrenede (X, 7 ; XI, 2 — 7; XII, 13—18). 



Om Bladstillingen kan jeg for de vegetative Skuds Vedkommende ikke sige 

 meget med Sikkerhed. Det er baade hos D. algæformis og D. elongata tydeligt nok, at 

 det første Blad paa de unge vegetative Skud (kun af saadanne har jeg haft unge Udvik- 

 lingstrin) staar fjærnere fra Rodens Medianplan end det 2det, som tillige synes at staa noget 

 nærmere mod Rodspidsen ise XII, 26, hvor de lo første Blade ere mærkede 1 og 2, og 

 sammenlign hermed X, 4, 8, 14 og XII, 24), og tillige, at det 1ste Blad bøjer sin Spids hen 

 imod Rodspidsen ligesom paa de i 1ste Afhandling omtalte Arter, Podostemon Ceratopln/llum 

 og Mniopsis-Atleme. Men paa noget ældre Skud, hvor flere Blade vare dannede, har det 

 altid set ud , som om Bladene opstaa i nedstigende Følge og snarest i en Zigzagrække 

 (se X, 9, 21; XII, 6). 



Skjønt jeg ingen ganske unge florale Skud har fundet, anser jeg det ikke for tvivl- 

 somt, at de i Henseende til Anlægsmaade stemme med de sterile. Paa de ældre Udvik- 

 lingstrin, som jeg har haft til Raadighed, er der ikke Tegn til, at Skuddet har haft endogen 

 Oprindelse, f. Ex. i Form af et ved Skuddets urund værende Ar (se f. Ex. XI, 2—4), men 



