I Oü 24 



ventralitet, som i det hele hersker hos denne Plante. Kun en sammenlignende Betragtning 

 af alle Familiens Arier og af dens nærmeste Slægtninge, hvis disse kunne udfindes, vil 

 muligvis kunne oplyse dette med Sikkerhed. For øvrigt voxer Hylsteret i Vejret som et 

 helrandet, sækformet Organ, med omtrent ens Tykkelse, indtil det begynder at lukke sig 

 over Blomstens indre Dele, i det talrige Længde- og Tværdelinger tage deres Begyn- 

 delse i dets Band (XIV, 4). 



Staminodierne danne den næste Krans af Bladorganer. Af dem findes der el 

 paa hver Side af Androeceet og fremdeles, naar Dicræa elongata og Castelnavia princips 

 undtages (XI, 8 og XIV, 1), et mellem de to Støvdragere (f. Ex. VII, 3; IX, 50; XII, 19). 



Staminodierne staa lidt, men ogsaa kun lidt uden for Støvdragerne; tydeligst ses 

 dette paa det midterste, mellem de to Støvdragere slaaende (VII, 3, 8; IX, 49, 50). Mindst 

 tydelig saas det hos Dicræa; man skulde endog snarest tro, at de her stod paa samme 

 Højde som eller selv inden for Støvdragerne (XII, 19). I den ganske unge Castelnavia-Blomsl 

 staa de, saa vidt jeg kunde se, paa samme Højde som Støvdragerne (XIV, 8), men de an- 

 lagdes senere end disse (sammenlign XIV, 7 og 8). Deres Former og Længdeforhold ere kun 

 lidet forskjellige; sædvanlig ere de traaddannede, lidt afsmalnede mod begge Ender, under- 

 liden lidt lykkere oven for Midten eller hen mod Spidsen end længere nede. Hos Mniopsis 

 Glazioviana ere de lidt mere kølledahnede og klodsede end hos de andre (IX, 49, 50). De 

 sidestillede naa omtrent op til Ovariets Spids. Staminodierne bestaa alene af tyndvæggede 

 Parenky m celler, i hvilke der kan findes Stivelse. Hos 1'oJosi. Ceratophyllurn (VII, 13) danner 

 der sig oven for deres Midte smaa Intercellulær-Bum, og det ikke blot mellem de indre, 

 men ogsaa mellem de alleryderste Celler; de findes hyppigere i de rette Vægge mellem to 

 sammenstødende Celler end i Krogene, hvor 3 — 4 støde sammen. Nærmere mod Spidsen 

 af Slaminodiet blive Intercellulær-Bummene større og talrigere, og selve Spidsen faar fuld- 

 stændig Bygning som gjennembrudt Arbejde, et Gitterværk af løst sluttede Celler. — Meget 

 svagere findes dette hos Mniopsis Weddclliana (VIII, 27) og Mn. Glazioviana (IX, 41), og hos 

 Dicræa- Arterne, hos hvilke de dog findes næsten fra Basis af (XI, 14). Staminodiernes mor- 

 fologiske Betydning maa jeg lade henstaa uafgjort, indtil jeg af Autopsi kjender alle andre 

 Podostemaceer. Den Mening synes mig dog den rimeligste, at de ere Perigonblade. 



Androeceet ligger i Knoptilstand trykket tæt ind til Ovariet (VII, 1,6; XI, 9 o.a.), 

 til deltes Bugside. Normalt har jeg ikke fundet mere end to Støvknapper hos nogen af 

 de undersøgte Arter. Disse Knapper kunne være baarne hver af sin helt eller næsten helt 

 frie Traad [Castelnavia, XIV, 1,2,3), i saa Fald deler den Karstræng, som gaar til Androe- 

 ceet, sig allerede i Blomsterbunden i to, en for hver Støvtraad (XIV, 26, 27). Men deres 

 Traade ere hyppigere ved Grunden og til højt op forenede i ét Knippe (VII, 1,3,8; VIII, 4; 



