137 



udviser overfor de samme Syrer, im del kunde altsan. synes, at det herved end yderligere 



n IV 



var berettiget at anse det for el saltagtigl Ilte MnO, MnO.,. Følgen lierai' vilde være, al 

 Manganmellemilte, selv naar vi betragte det som MnO.Mn i O a , i sidste Instans inaalle 



II IV 



opfattes som 2MnO.MnO i . Det egentlige Spørgsmaal bliver altsaa, om ikke Mn 2 O a , 

 Irods alle de ovenfor berørte Forhold, alligevel med Nødvendighed maa betragtes som 



VI 



Mn 2 O a ; og ved nærmere Betragtning viser det sig, at vi ikke ere i Besiddelse af saa faa 

 Analogier, der berettige os til at fastholde den sidstnævnte Anskuelse, foruden at der i del 

 følgende skal gjøres Rede for en Række Undersøgelser, der tjene til yderligere Bevis derfor. 



VI 



Vi kunde søge Aarsagen til, at et Ilte af Sammensætningen Mn % O a spaltes i Mn0 2 og 



Mn O deri, at Manganet i sit Forhold overfor Ilt er særligt bestandigt som tetravalent 



Enkeltatom 1 ), og at det derfor ved given Lejlighed stræber at gaa over i denne Tilstand, 



ligesom ogsaa den Omstændighed , at det divalente Mangan er særligt bestandigt overfor 



Syrer, her hjælper til at fremme Spaltningen. Man har i Virkeligheden liere Tilfælde, der 



ere analoge eller tildels analoge med dette. Det er saaledes bekjendt, at Kobberforilte, 



/-i 



hvori vi antage Kobberet nærværende som divalent Dobbeltatom, ■ ~> O , i Almindelighed 



( u 

 ved fortyndede Iltsyrer spaltes i Kobbertveilte , der opløses, og metallisk Kobber, ligesom 



omvendt Kobbertvechlor og metallisk Kobber danne Kobberforehlor Cu.,Cl. z ; vi have her 



netop et Tilfælde, hvor vi med Rette antage et Metal optræde som Dobbeltatom [Kobber- 



forchlorets Damptæthed beviser dette); men da Cu er mest bestandigt overfor Ilt som 



VI 



divalent Enkeltatom, spaltes Cu 2 O netop i CuO og Cu paa en med Spaltningen af Mu.,U 3 



IV 



i Muü., og MnO analog Maade. Hos Jernet bemærke vi, at det ikke overfor Ilt har 



VI 



nogen Tilbøjelighed tii at optræde som tetravalent Enkeltatom; derfor spaltes Fe 2 0- 6 ikke 



VI 



paa samme Maade som Mn 2 O a \ anderledes er Forholdet derimod overfor Svovl; her har 

 Jernet Tilbøjelighed til at optræde som tetravalent Enkeltatom (Svovlkis, FeS 2 ), og vi finde 

 derfor i Jerntvesvovl Fe t S s et Stof, der, under Forudsætning af den ovenfor fremsatte 

 Anskuelses Rigtighed, skulde spaltes ved fortyndede Syrer i FeS., og FeS, hvilket sidste 

 selvfølgeligt yderligere ved Syrens Indvirkning maa give Jernforiltesalt og Svovlbrinte. 

 I Virkeligheden finder dette, ifølge Berzelii Angivelse, ogsaa Sted fuldstændigt som anført; 

 der dannes Svovlkis, Jernforiltesalt og Svovlbrinte. 



For endelig at nævne et fjernere liggende Exempel kunne vi tage Kulstoffet i en For- 

 CO. on 

 bindelse, hvor det optræder som hexavalent Dobbeltatom, nemlig i Oxalsyren i,„ ( ,. ; 



denne Syres Konstitution falder sammen med Manganittens , naar vi antage sidstnævnte 



') Om Manganets Tetravalens cfr. tiloms trand: Chemie der Jetztzeit p. 172—174. 



