258 76 



Q {< *\ = s *~ l . __g £ 3 — 1 , Æ ' 2 ifj L . æi 4- (201) 



W) " * 2 [1].1+ , 3 [2]. 2+ s, [3].3+---' UU1) 



livorefter fandtes 



P(e*) = Li(e T )—C—lv—Q[e x ). (202) 



Naar x blev saa stor, at der ved Beregning af Rækken Q(e T ) maatte medtages flere end en 

 halv Snes Led, saa benyttedes [lækken 



R(e x ) = {Li(e x ) — C— la) — P(e x ) — y P(e% 



s 2 -l-2- 2 x , «3-1-2-3 X 2 | , 4 -i-2^ a» (203) 



s 2 [l].l^ «3 [2]. 2^ « 4 [3].3---' 



som direkte beregnedes Led for Led, livorefter det var let at bestemme 



P(«s) = (Li(e x ) —C—h) — y P(e?) — £(«■<) , (204 ) 



idet P(«^) toges af den færdige Del af Tavlen. 



Ved Udførelsen af Beregningen af Rækkerne Qle*) og B{e x ) benyttedes gjennem- 

 gaaende kun 5- eller 6-cifrede Logarithmer, saa at der i intet Tilfælde kunde gjøres Reg- 

 ning paa at faa flere end 4, højst 5 rigtige Decimaler, men dog altid tilstrækkelig mange 

 til, at selve Pie 1 } kunde bestemmes saaledes, at i det mindste et Par Decimaler bleve rigtige, 

 hvilket maa anses for nok. Som Prøve paa den rigtige Beregning af Q{e x ) eller R(e x ) 

 anvendtes Differensprover paa de 5-cifrede Logarithmer af disse Størrelser, idet det viste 

 sig, at Logarithmerne af alle de her optrædende Funktioner variere saaledes, at 3<iie à 4de 

 Differens blev forsvindende. 



Paa Grund af denne Omstændighed fandtes det hensigtsmæssigere at danne en 

 Tabel over log P(e r ) end over selve P(e x ), saa meget mere, som man da ikke behøvede 

 direkte at beregne logP(«- r ) for alle de i Tavlen indgaaende Argumenter, men kunde nøjes 

 med et ringere Antal og bestemme de mellemliggende Værdier ved Interpolation. Paa 

 denne Maade fremkom da de i Tab. III indeholdte Værdier af log P(e x ). 



I Tabellen have vi under P(e x ) for æ>2 kun anført de Pundamentalværdier, paa 

 hvilke Beregningen af Logarithmerne i næste Rubrik hvile. Vi have i disse Tal medtaget alle 

 Cifre, som de fremkom ved Beregningen, uagtet det sidste ialfald er meget upaalideligt, 

 det næstsidste tvivlsomt. I de anførte Logarithmer, af hvilke omtrent Halvdelen er 

 bestemt ved Interpolation, vil derimod Unøjagtigheden kunne betragtes som 

 gjennemgaaende kun værende til Stede i det sidste Ciffer, hvilket ogsaa 

 vil fremgaa ved Betragtning af de tilføjede Differenser. Det vil ses, at disse variere saa 

 regelmæssigt, at det til Bestemmelsen af Pie 1 ) med et Par rigtige Decimaler op til omtrent 

 ,r=l4 vil være tilstrækkeligt at interpolere med 2<ien Differens af Logarithmen, og naar 

 man kun bryder sig om at faa det hele Tal i P(e x ) rigtigt eller højst et Par Decimaler, 

 vil den her angivne Tavle være tilstrækkelig til en let og hurtig Udførelse af Regningen. 



