19 437 



mig til at søge Grunden til denne Variation deri, at Vauddamptensionen under Fordamp- 

 ningen over Svovlsyre var forskjellig ved de forskjellige Prøver, alt eftersom Svovlsyren 

 havde været anvendt længere eller kortere Tid og derfor allerede havde optaget mer eller 

 mindre Vand. Denne Formodning fandt jeg hekræftet ved folgende Forsøg: 



En Prøve af samme Hæmoglobinopløsning blev tørret til fuldstændig konstant Vægt 

 ved samme Luftfortynding i to forskjellige Exsiccatorer, hvor Svovlsyrens Vandholdighed var 

 noget forskjellig. Bestemmelsen af Krystalvandet gav i den ene Prøve 4,485%; i den anden 

 2,426%; et paa samme Maade udført Forsøg gav for en anden Hæmoglobinprøve 3,669% Kry- 

 stalvand i den ene Exsiccator og 1,578 i den anden, hen direkte Bestemmelse af Vanddampten- 

 sionen i Exsiccatorerne lod sig ikke udføre i de af mig benyttede Apparater, og jeg har derfor 

 ikke videre forfulgt Undersøgelsen af dette Forhold, der ligger den foreliggende Meddelelse 

 noget fjernere; men en Revision af Krystalvandsbestemmelserne i de forskjellige Dyrearters 

 Oxyhemoglobin synes mig dog herefter ikke uden Interesse. 



Specifisk Vægt. Da der ved hvert Forsøg er gjort en nøjagtig Bestemmelse af den 

 specifiske Vægt, saa bliver det muligt ved en Sammenstilling af alle disse Bestemmelser 

 at prøve, om de af forskjellige Krystalfremstillinger tilberedte Hæmoglobinopløsninger viser 

 samme Forhold mellem Hæmoglobinholdighed og specifisk Vægt, samt at undersøge, hvilken 

 Indflydelse en langvarig Opbevaring af Opløsningerne i tilsmeltede Glas har herpaa. Der 

 viste sig herved stadig en meget nøje gensidig Overensstemmelse i Bestemmelserne, saa at 

 det endog var muligt omtrentlig at beregne Opløsningernes Hæmoglobinholdighed ved Hjælp 

 af en Bestemmelse af den specifiske Vægt alene. 



For nærmere at belyse Sagen anfører jeg nedenfor en Række tabellarisk ordnede 

 Bestemmelser; de dér anførte Forsøg stamme fra tre forskjellige Hæmoglobinfremstillinger, 

 og Hæmoglobinholdigheden er bestemt dels i frisk Tilstand, dels efter længere Tids Opbe- 

 varing i tilsmeltede Glas. 



Samtlige i Tabellen opførte specifiske Vægtangivelser ere reducerede til en Tem- 

 peratur af 15° C; for at kunne udføre dette, bestemte jeg Hæmoglobinopløsningerucs L'd- 

 videlsescoefficient i Nærheden af denne Temperatur, og fandt, at den ikke i nogen kjendelig 

 Grad var forskjellig fra Vandets. 



For Fuldstændigheds Skyld bemærker jeg endnu, at Bestemmelserne ere udførte 

 med et Pyknometer, der rummede omtrent 10 Cbc , og som var forsynet med Thermometer 

 og Stigeror, og at jeg ved «specifisk Vægt for en bestemt Temperatur» forstaar Forholdet 

 mellem Vægten af et Volumen af Vædsken ved denne Temperatur og Vægten af det samme 

 Volumen Vand ved 4° C. 



55" 



