457 



[dentitel i Farve og Fortrin i Sødhed. hol or ingenlunde alle dobbelt eller fjerdobbelt 

 relative Bestemmelser, som kunne opløses i enkelt relative; men man vil uvilkaarlig forøge 

 saadan Oplosning, og derved anerkende, at de enkelt relative Bestemmelser ere de 

 simpleste og de, der først bør undersøges. Her ville vi da begrændse os til dem. 



Iblandt de enkelt relative Bestemmelser er der stor Forskjel paa den Klarbed, hvor- 

 med Relativiteten træder frem. Der synes at være én Bestemmelse, som kan anvendes saa 

 at sige paa enhver Forestilling og Ting, nemlig Bestemmelsen ved Identitet: «uforandret det 

 samme». Der gives Bestemmelser, der kunne anvendes paa de mangfoldigste Forestillinger 

 ja endog paa flere Arter af Forestillinger, men ogsaa nogle, som alene kunne sættes i For- 

 bindelse med en begrændset Samling af Forestillinger. Ved alle disse Bestemmelser er 

 Relativiteten dog klar, fordi Bestemmelserne staa for os som selvstændige Forestillinger, 

 der kunne sættes i Forbindelse med indbyrdes forskjellige, oprindelige Forestillinger eller 

 Ting. Hvor derimod en Bestemmelse er uopløselig knyttet til én vis Forestilling, ved hvil- 

 ken den bestemmer en anden saaledes, at den samme. Bestemmelse ikke findes anvendelig 

 mellem andre Forestillinger, der gjælder det samme som om absolute Bestemmelser, at en 

 videnskabelig og almindelig Behandling bliver overflødig ved Bestemmelsens Umiddelbarhed 

 og umulig, fordi hvert Tilfælde bar sine egne Love. Disse Bestemmelser forudsætte vi allsaa, 

 at være vel bekjendte, og holde os til saadanne enkelt relative Bestemmelser, som kunne 

 sæltes i Forbindelse med flere indbyrdes forskjellige Forestillinger. Ja skjønt vi ikke helt 

 kunne undgaa at behandle saadanne Bestemmelser svarende til en Art af Forestillinger, hvor 

 vel enhver Bestemmelse kan tjene til at forbinde mangfoldige Par af Artens Forestillinger, 

 men hvor dog ikke enhver Bestemmelse kan anvendes med enhver Forestilling til Udgangs- 

 punkt (Mængder og Størrelser), ville vi fortrinsvis behandle saadanne Arter, Grupper af 

 Forestillinger, hvor enhver Bestemmelse, som ved en hvilkensomhelst af Gruppens Fore- 

 stillinger bestemmer en hvilkensomhelst anden, ogsaa ved en hvilkensomhelst tredie Fore- 

 stilling i Gruppen maa bestemme en ijerde af dens Forestillinger. Saadanne Bestemmelser 

 ville vi kalde ubetinget enkelt relative. 



Det vil dog ikke være overflødigt at tilføje en skjærpende Bestemmelse af vor Brug 

 af disse Ord «ubetinget enkelt relativ». Vi fordre af dem og af den Gruppe, paa hvis Be- 

 stemmelser de skulle kunne anvendes, at Bestemmelsen af den ene Forestilling ved den anden 

 skal være én, eller at flere Bestemmelser mellem de samme Forestillinger skulle ved Ab- 

 straktion fra mulig formel og tilsyneladende Forskjel være at anse for én saaledes, at slige 

 indbyrdes identiske Bestemmelser ogsaa fra forandret Begyndelsesforestilling vedblivende skulle 

 fremkalde én Forestilling. Dette staar, som man vil se, i nær Sammenligning med følgende 

 andet Hovedled af Definitionen. 



Skjøndt man vel ikke med fuld Ret kunde bruge Ordet Bestemmelse, hvor man 

 ikke — absolut eller relativt — faar en Forestilling fremkaldt med tilstrækkelig Skarphed 



