■-'I 471 



for benævnte Tals Bestemmelse »ed ubenævnte anvende vi specielt (.1 istedetfor (#); 



B — b.Å 

 udsiger, al det benævnte Tal B or bestemt ud fra det ensbenævnte Tal .1, Enheden, 

 ved det ubenævnte Tal b. For det ubenævnte Tal, som betegner Identitet imellem to be- 

 nævnte Tal, bruges Tegnet 1 , 



A = I . A. 



For hvert ubenævnt Tal, a, giver lleciproei te ten det reciproke Tal , sum 



i modsat Bcining tjener til Bestemmelse mellem de samme to benævnte Tal som a; naar 



.4 = a. E, er E == - ■ A. Speeielt er I ==-;-■ 

 a I 



Multiplikationen, den specielle Tilføjelse af ubenævnte Tal, 



p = c .b = eb, 



hvorved Produktet p, der direkte bestemmer et benævnt Tal C ud fra det ensbenævnte 



A, findes bestemt ved Multiplikanden b, som bestemmer et tredie benævnt Tal B ved 



samme A og ved Multiplikatoren c, der bestemmer C ved B, er som enhver Tilføjelse i 



Besiddelse af Entydigheds- og Omvendingsprinciperne, 



6 = --p, c = P- T > 

 samt at det associative Princip, 



(c . b) . a = c . (b . a) , 

 derimod i Almindelighed ikke af det kommutative Princip. Speeielt er dog 



I . a = a = T» . I og 1.1 = 1. 

 At Identitetsnumeralet C*, her altsaa det benævnte Tal «ingen saadan Forskjel», er 

 absolut bestemt, betegnes paa en Maade, som i Formen ligner de andre benævnte Tals 

 relative indbyrdes Bestemmelser, nemlig ved Tallet i Formlen O = 0..1; men da denne 

 Formel altsaa giver den absolute Bestemmelse under relativ Form, maa der tillægges 

 Egenskaber, som afvige fra, ja stride imod, hvad der ellers gjælder for Tallene: Bestem- 

 melsen i maa gjore Angivelse af Enheden for Bestemmelsen aldeles overflødig: 



Q.A = 0.B=O, 

 ogsaa naar A er forskjcllig fra B; ja man maa endog have 0.0 = 6*. 



Intet Tal, hverken O selv eller noget af de relativt bestemmende ordinære Tal, kan 

 være reciprokt Tal til 0. Et saadant skulde, hvis det existerede som et enkelt Tal, bestemme 



et vist benævnt Tal ud fra Identiteten O; -- kan da ikke være O, fordi dette Tal bestemmer 

 Identiteten selv og ikke nogensomhelsl Forskjel; og n kan ikke være a, det ubenævnte 

 Tal, som bestemmer en vis Forskjel ved en anden, fordi dettes reciproke Tal - ud fra 

 enhver Forskjel bestemmer en anden Forskjel og ikke Identiteten. Fastholdes det, at 



