21 



Forskjellen mellem B og B l er forholdsvis lille, vise B>B X . Da B<:B^ medfører 



n — 1 

 — - î — aftagende med voxende Tryk , fører altsaa Mascurts Forsøg Li I samme Resultat som 



mine med Hensyn til den tilsyneladende Variation af P. 



For syv af de undersøgte Stoffer har jeg Resultaterne af Mascarls Forsøg over 

 Dampes Brydningsforhold til Sammenligning med mine. Hans Angivelser findes opførte i 

 sidste Kolonne i Oversigtstabellen. Ved tre af Stofferne: Aceton, Ætbylenchlorid og Methyl- 

 jodid, er der god Overensstemmelse mellem hans og mine Resultater. Derimod vise de 

 øvrige betydelige Afvigelser. Paa Grund af Overensstemmelsen i mine Forsøg mellem 

 Refraktionskonstanterne for Damp og Vædske og den sidstes Overensstemmelse med den, 

 der beregnes af Landolts Forsøg (næstsidste Kolonne i Tabellen), kan Forskjellen ikke til- 

 skrives enten Forskjellighed i de anvendte Præparater eller den Omstændighed, at hans og 

 mine Forsøg ere foretagne under temmelig forskjellige Tryk og Temperaturer. Grunden 

 til Uoverensstemmelsen maa jeg søge i, at Masearts Methode formentlig ikke er istand 

 til at give samme Nøjagtighed som den Methode, jeg efter Prof. Lorenz har bragt i 

 Anvendelse. 



Prof. Lorenz fandt som Resultat af alle sine Forsøg, at Refraktionskonstanten kun 

 forandrede sig lidt ved Stoffets Overgang fra draabeflydende til luftformig Tilstand, og at 

 Forandringen altid var en Forøgelse. Jeg har ogsaa fundet Refraktionskonstanterne for 

 Damp og Vædske meget nær lige store, den ene P for Damp umiddelbart af Forsøgene 

 beregnede i Reglen lidt mindre , den anden P' for Ore af Stofferne lidt større og for tre 

 lig eller lidt mindre end den for Vædskerne fundne. Med Hensyn til de betydeligere Af- 

 vigelser, som Benzol og især Propyljodid vise, vil jeg henvise til, hvad der er sagt derom 



n | 



Side 20. For ved Siden heraf at sammenligne Størrelsen — -3 — for Stoffet i Vædske- og 



2 n„ 1 



Dampform har jeg for Vædskerne beregnet Størrelsen — ---j — , der for Dampene er lig Py„. 



o CL 



Som det ses af Tabellen, ere de langt fra at være lige store, idet den første er gjennem- 

 gaaende henved 10 Procent større end den sidste. Endnu større Forskjel vilde der vise 



n-— 1 

 sig mellem — -3 — tor Vædske og Damp. 



Med Undtagelse af Æthylformiatdamp vise Dampene her ligesom i Prof. Lorenz's 

 Forsøg en lidt mindre Farvespredningskvotient end Vædskerne. Afvigelsen fra Reglen ved 

 Æthylformiat er imidlertid saa lille, at jeg antager, den maa tilskrives Iagtlagelsesfejl ved 

 Forsøgene med Vædsken; de kunne i uheldige Tilfælde overskride den her tilstedeværende 

 kfvigelse. Af Landolts Forsøg findes ogsaa a = 0,0053, der er 0,0002 større end den 

 af mig bestemte Kvotient for Dampen. 



