98 76 



beslægtede Former; og da Homariderne ligeledes af nærliggende Gnuide (jeg vil blot minde 

 om Bygningen af 2. Maxille 1 )) er udelukkede, har vi kun — Polycheles tilbage, hvis 

 Amphion overhovedet tilhører en Form, som er kendt i könsmoden Tilstand. 



Jeg vil ikke undlade at indrømme, at Henførelsen af Amphion til Polycheles har et 

 vel hypothetisk Anstrøg. Ti Polycheles er hidtil kun lidet tilfredsstillende bekendt, og jeg 

 er uheldigvis ikke i Stand lil at udfylde Lacunerne. !\Ien jeg kan dog fremhæve følgende 

 Lighedspunkter mellem Amphion og Polycheles: Polycheles har ligesom Amphion et 

 tilspidset 7. Ilaleled ; Polycheles— ialfald nogle Arter — har ligesom Amphion en med frem- 

 efter rettede Torne forsynet Længdekam i Skjoldets Midt linje; Skjoldet er meget 

 fladtrykt hos bægge; Ojnene hos Polycheles er dækkede af Skjoldets For ran d-); 

 Antennernes Squama er vel udviklet; Balefødderne af 2. — 5. Par er ligesom hos Amphion 

 forsynede med Appendix interna. — Maaske vil man sige: men hvor er Polycheles' Klosakse? 

 Klosakse plejer jo at anlægges tidlig. Delte sidste er rigtigt; men jeg er saa heldig at 

 kunne anføre en Undtagelse. Hos en fuldkommen utvivlsom, temmelig langt avanceret 

 Eukyphot- Larve (i Mysis-Stadiet) har jeg kun fundet Spor til Chelæ, ja hos nogle individer 

 end ikke dette; Heglen er altsaa ikke uden Undtagelser, og efter min Opfattelse er Amphion 

 en af disse. — Jeg kan saaledes ikke andet end som Resultat for alter og atter gentagne 

 Betragtninger opstille det som sandsynligt, at Amphion er Larven til Polycheles. 



VI. Thalassiniderne. 



Blandt de nulevende Thalassiner staar Slægten: 

 Axius 

 afgjort Homariderne nærmest. Jeg vil af denne Slægt forst omtale Axius princeps n. sp. 3 ), 

 som jeg ved Hr. Etatsraad Steenstrups Liberalitet har haft Lejlighed til at undersøge. 



') Af samme Grund er straks Thalassinerne, den eneste Gruppe, som der endnu kunde være Tanke 

 om at drage med ind i Sammenligningen, udelukket. 



2 ) Sé Spence Bate (1. c). 



3 ) Denne smukke og anselige Form (afbildet Fig. 214—217 i naturlig Störreise) adskiller sig let fra de 

 hidtil bekendte (Axius stirynchus, A. plectorhynchus Strahl [Monatsber. d. Berl. Akad. 1861], A. biser- 

 ratus og glyptocercus Martens [Monatsber. d. Berl. Akad. 1868], A. serratifrons A. Milne Edw. [Journ. 

 d. Mus. Godefroy IV. 1873], A. nodulosus Meinert [Natura. Tidsskr. 3. R., 11. B. 1S77], A. Gundlachi 

 [Martens; sé nedenfor]); som let iôjnefaldende Mærker vil jeg fremhæve Klosaksenes rige Besætning 

 med lange Haartotter, de lange Fingre, den korte Carpus, men henviser iøvrigt til ovenstaaende 

 Bemærkninger samt til Figurerne. — Arten er fra Wladi wostock. 



