122 100 



etc.), om end enkelte Forhold (I. Thoraxfods Ledakser, Exislensen af Halefødder paa l.Ring 

 hos Ç) maaske kunde antyde, at den Eupagurus-Art, hvorfra Lithodes nedstammer, i enkelte 

 Henseender stod Paguristes noget nærmere end Tilfældet er med de Eupagurus -Arter, som 

 jeg har undersøgt. 



Slægten Hapalogaster 1 ) (Lomis de Haan, nec M. E.) er, som jeg allerede efter 

 de Daans udmærkede Fremstilling med Sikkerhed kunde sé, en^mellem Pagurus og Lithodes 

 staaende Form ; og en Undersøgelse af en $ og en Ç af Arten cavicauda Stpson. i Museet 

 i Jardin des Plantes bekræfter denne Opfattelse fuldstændig. Som Supplement til de Haans 

 Fremstilling bemærker jeg følgende. 



Tredje Kæbefod har paa 3. Led den samme Torn som Eupagurus og Lithodes. 

 De Haan angiver for sin Art 2 lignende Torne. — Squama har en elliptisk Form, er ret vel 

 udviklet; Torne mangler.— Hannen mangler ganske Halefødder; Hunnen har én Halefod 

 (venstre) paa 2., 3., 4. og S.Ring, men ingen paa 1. Ring, ligesom Eupagurus, noget, der 

 vistnok gor det rimeligt, at Halefodparret paa 1. Ring hos Lithodes optræder atavistisk. 



Hannens Hale (Fig. 200») er næsten symmetrisk, dog synes den venstre Side at 

 være lidt större end den hojre. Notum I er smalt, ikke sammenvokset med det følgende, 

 som er bredt; om dette saaledes som hos visse Lithoder er delt i flere Stykker, kunde jeg 

 paa Grund af den stærke Rehaaring ikke afgöre. Den følgende Del af Halen er knækket 

 stærkt tilbage i Sammenligning med den foregaaende, og danner en bred, blød Sæk. Af 

 Nota sér man foruden 7. og 6. endnu 5. (a, ai) og 4. (a, ai), som forholder sig væsenlig 

 som hos Eupagurus, er delte i to Stykker, som er vidt adskilte fra hinanden og meget 

 smaa; derimod synes 3. Notum ganske at mangle. Bugsiden af Halen er som hos Eupa- 

 gurus og Lithodes blød. 



Hunnens Hale (Fig. 200b) forholder sig, hvad 1. og 2. Notum angaar, ganske 

 som Hannens. Den bagre Del afviger ved at Sækkens Rand er saa fladtrykt, at den er 

 bleven til en tynd Plade. 1 .Midten af Rygsiden er Halen ogsaa her blød. Paa venstre Side 

 finder vi alle de tre Plader, vi kender fra Eupagurus (3 a, 4 a, 5 a); de er ret vel udviklede 

 og strækker sig helt ud til Randen; paa höjre Side er ialfald 4ai og 5ai tydelige. 6. og 7. 

 Notum frembvder intet mærkeligt. Undersiden er som sædvanlig blød. 



Sé Stimpson, Ann. Lyceum New-York, 7, 1S62. 



