146 124 



Spids trukken stærkt ud, hos Ranilia har Forlængelsen ramt Leddets midterste Del; hos 

 bægge mangler Exognathen Svøbe. Hos Persephone (Fig. 20), der iøvrigt i 3. Kæbefod 

 ligner Uepatus, er det ydre Björne paa i. Led ganske eller dog næsten ganske forsvundet. 



Anden Kæbe fod omtrent som hos Carcinus. Hos Ranilia er Svøben kort (hos 

 Ranina mangler den efter de Haans Figur). 



Forste Kæbefod. Hos Calappa (Fig. 68) og Dorippe er del indre forreste 

 HjOrne af Lac. externa stærkt trukket ud fremefter. Hos Hepatus er dette ikke Tilfældet, 

 her er Forholdene som hos Carcinus. Hos Leucosierne og Ranilia er Lac. externa 

 lang og kraftig, men har ikke den for Brachyurerne typiske Form; hos Ranilia mangler 

 Exognatb- Svøben. 



Anden Maxille. Hos Hepatus og Calappa normal (= Carcinus); hos Do- 

 rippe mangler Lac. interna og Lac. externa har kun Spor til Indskæring. Hos Ranilia 

 er Palpen ikke slet saa bred ved Basis som sædvanlig; ellers normal. Hos Persephone 

 er Palpen normal, men af Lacinierne er der kun en smal, tilspidset, ukløvet Del tilbage 

 (formodenlig Lac. externa). 



Forste Maxille. Hos Dorippe, Calappa (Fig. 126), Hepatus, Ranilia (Fig. 

 127) normal; hos Persephone er Palpen kort, uleddet. 



Mandiblen har jeg bestandig fundet omtrent som hos Carcinus. 



Öjnene. Hos Ranilia er Rostrum, analogt med Homolas, temmelig smalt og 

 dækker ikke inderste Led af Öjenstilken. 



Antennerne (de ydre) er hos Ranilia temmelig kraftige. 



Skjoldet i det væsenlige som hos Carcinus (Siderand, Linea anomurica; Skjold- 

 furer utydelige). 



Hos Raninerne har $'s Könsaabning, i iModsætning til de andre genuine Brachyurer, 

 sin Plads i Basilarleddet af III. Par. Dette Factum staar i ligefrem simpel Relation til 

 Sternums overordenlige Smalhed og er ingenlunde Tegn paa nærmere Slægtskab mellem 

 Raninerne og Dromiaceerne eller Anomala; Raninerne er genuine Brachyurer, men 

 derhos en Gruppe, som i mange Henseender frembyder abnorme Træk. 



Iøvrigt maa det være mig tilladt her at udtale en beskeden Tvivl om Naturligheden 

 af de Haans Gruppe Oxystomata. Det er mig f. Ex. ganske gaadefuldt, hvilket sammen- 

 knyttende Baand der er mellem Hepatus og Calappa eller Dorippe, eller hvorfor Raninerne 

 stilles sammen med de andre. I det hele vil jeg opfordre den, der disponerer over el stort 

 Materiale af Brachyurer og som har Taalmodighed til at undersøge og sammenligne en stor 

 Mængde af disse Dyr i en yderlig Detail — ti det maa der til —, til at bearbejde hele 

 Brachyur- Gruppens Systematik; det vil sikkert være et interessant og lönnende Arbejde. 



