214 



Sepiailarium (n. g. et sp.) 



(Hertil Tavle 1, Fig. 1 — 10.) 



Med Navnet Sepiadarium 1 ) benævner jeg en lille, allerede i flere Aar mig bekjendt 

 Blæksprutte fra det indiske Hav, som ved første Øiekast ret skuffende ligner en af de smaa 

 Blæksprutteførmer, der nu i mere end 60 Aar ere blevne generisk betegnede med det af 

 den gængse latinske Form for Merskums- Blæksprutten Sepia dannede Diminutivum 

 Sepiola 2 ). En nøiere Betragtning af og Indblik i denne nye Form viser nemlig snart, at 

 den, uagtet al sin ydre Lighed med en Sepiola, endog bliver saa fjerntstaaende fra denne, 

 at begge ikke naturligen ville kunne bringes i samme Familie, endsige i samme Slægt. Af 

 det Følgende vil det sees, at Sepiadarien danner en med ganske ejendommelige Bygnings- 

 forhold udstyret ny Slægt indenfor de (Loligo)-Sepia-agtige Blæksprutters Familie. 



Figurerne 1 — 2, som fremstille et mindre, mandligt Individ af Arten i det Dobbelte 

 af den nalurlige Størrelse, sét fra Ryg- og Bugsiden, vise noksom Dyrets Sepiola-lignende 

 Udseende. Det almindelige Omrids af Dyret, der er en Myopsid, er nemlig som hos en 

 Sepiola, og som hos denne findes ogsaa Kappens øverste Rand paa Dyrets Rygside forenet 

 med Hovedet ved en temmelig bred Bro. Kun i to Punkter indtræder der i dets Habitus 

 noget for en Sepiola ligesom halvfremmedt. For det første ere Armene nemlig kortere 

 end hos nogen kjendt Sepiola, og ved Roden ere de derhos stærkt forenede ved en Hudvæg, 

 som hos visse Sepier og som hos den af mig i næste Afhandling udførlig behandlede 

 Heteroteutlds. For det andet ere Finnerne ikke saa brede og afrundede som ellers hos alle 

 Sepiola- Familiens hidtil kjendte Former; men de ere baade smallere i Forhold til deres 

 Længde og i en større Strækning hæftede til Kappens Sider. Begge disse altsaa halvt- 

 fremmede Forhold for Sepiolaerne give netop denne min nye Form en egen Lighed med 

 den fra Nyholland af Quoy og Gaimard i 1832 beskrevne Sepiola lineolata, der senere 

 af D'Orbigny blev erkjendt som noget forskjelligartet fra Sepiola og med Rette af ham 

 opstilledes som en egen Slægt, under det hybride og ikke just heldige Slægtsnavn Sepio- 

 loidea 3 ). Dette Sammentræf i begge Karaktererne turde blive os et Fingerpeg om, at 

 denne mærkelige nyhollandske Form neppe endnu har fundet sin rette Plads ved at blive 



') Et allerede i Oldtiden brugt Diminutivum af det græske Navn for Merskums-Blæksprutten: mjmag, 

 gen. aijTtiaåoc. — Det andet Diminutivum Sepidium, under hvilket Navn jeg oprindeligen frem- 

 lagde Dyret i Vid. Selsk. Mode d 2. Mai 1879 (sé Oversigterne S. 42), er forlængst bortgivet til et 

 andet Dyr, et Insekt. 



2 ) Slægten Sepiola opstilledes 1817 af Leach i The zoological Miscellany. 111. p. 138. 



3 ) D'Orbigny et Férussac: Céphalopodes Acélabulifères, 4'°, pag. 240 — 42. Sépioles. pi. 3. figg. 

 10—18. D'Orbigny: Mollusq. Viv. & Foss., Céphalop. acétabulif. S™ 1855. p. 242—44. pi. 9. 

 figg. 1-9- 



