222 12 



Spermatoforerne hos Loligernes og Sepiernes Familie , saaledes som jeg i tidligere Af- 

 handlinger har beskrevet og afbildet det, og derved maatte det Spørgsmaal opstaa med 

 fuldt Alvor og forfølges, om vi dog maaske ikke her havde med udvoxne eller næsten fuldt 

 udvoxne Dyr at gjøre. 



Længe lod dette Spørgsmaal ikke vente paa sin Besvarelse, idetmindste for de 

 mandlige Individers Vedkommende; thi allerede det første af de smaa mandlige Dyr, der 

 aabnedes, viste Spermatoforsækken vel udviklet og fyldt med Sædbøsser, som aldeles sva- 

 rede til dem, der vare fæstede til Bugfladen paa Hovedet af den ovennævnte Hun, og det 

 samme viste sig at være Tilfældet med et andet i dette Øiemed aabnet mandligt Individ. 



Hvad de qvindelige Individer angik, da viste ogsaa disse, at de vare parringsmodne, 

 thi efter gjentagen forsigtig Afpensling af Slim, der havde samlet sig om og i Mund- 

 aabningen, blev det umiskjendeligt, at der var anbragt Spermatoforer paa den indvendige 

 Side af Læberne, ligesom hos Sepierne og Loligerne m. 11., og den ene af Hunnerne viste 

 ogsaa (sé Fig. 16) Læberne udstyrede aldeles paa lignende Maade, som jeg tidligere har 

 afbildet det hos Hunnerne af denne Gruppe (sé Afhandlingen om Hemisepius T. II.). — Den 

 meget stærkt udviklede Tilstand, hvori Glandula; nidamentales vare, sé Fig. 12, kunde heller 

 ikke lade nogen Tvivl herom blive tilbage. 



De nu foreliggende Kjendsgjerninger vise altsaa tydeligt, at Individerne, saa smaa 

 de end ere, baade ere forplantningsdygtige og indtraadte i Forplantningen, samt at de, 

 ifølge Hannernes hektokotyliserede Armpar (det fjerde eller Bugarmene) og Stedet for An- 

 briugelsen af Sædbøsserne paa Hunnerne (Læberne), maa slutte sig til Slægterne i Sepia- 

 Loligofamilien som Dvergformer af disse. — Ifølge Finnernes ringe Udstrækning og Form 

 kunde det imidlertid kun blive med Slægten Loligo eller dens saa nærstaaende Modification 

 Loliolus, at de nærmest maatte sammenføres, saafremt de nemlig iøvrigt delte disse to 

 Slægters væsenlige Ejendommelighed, at have et bredere eller smallere landsebladdannet 

 Horublad udviklet i hele Kroppens Længde i Kappens Midilinie og med den stærkere Til- 

 væxt af Hornbladet nedad. 



Til Fastsættelse af Dyrets bestemtere Stilling indenfor den nævnte Fælles-Gruppe, 

 vil det derfor være et afgjørende Punkt, om Hornbladet er tilstede og hvilken Form og 

 Uddannelse det har, og hvorledes Kapperyggens bruskhaarde Glideflader ere. 



Her er det nu, at vor lille Dvergblæksprutte atter træder op paa en noget over- 

 raskende Maade. Saavidt dens Størrelse har tilladt mig hidtil at forfølge dette Forhold i 

 Dyrets Bygside, kan jeg ikke skjønne bedre, end at et egentligt Hornblad, gladius, aldeles 

 mangler, men at der indvendig nedenunder Kappen optræder fastere Strenge i et noget 

 usædvanligt Leie, der maaske nok kunne siges at virke tildels som gladius eller Dele af 

 denne, og som nedenfor skulle nærmere beskrives. Ved Omtalen af Nakkepartiets For- 

 bindelse med Kappen har jeg allerede bemærket, at intet Glideapparat af nogen Art findes 



