224 14 



1878, har jeg kjøbt et 15™" stort Individ af afdøde Naturaliehandler Salmin i Hamburg, 

 hvilket bar Localiteten: Zamboango. 



Kun én Art er mig hidtil bekjcndt; men der er maaske flere. Navnlig bør jeg 

 henlede Naturforskernes Opmærksomhed paa den hos Férus sac og D'Orbigny blandt. 

 Cranchierne PI. I, fig. 4 og 5 fremstillede Cranclna minima fa-., der ganske vist ikke er 

 nogen Cranchie, og derfor senere af D'Orbigny sattes ind i Loligoslægten som en «espèce 

 incertaine» (p. 309, no. 128, og i Moll, vivants et fossils p. 351, no. 12). Dens Hjem angives 

 at være: «Les côtes d'Afrique». — Samtidig hermed maa tillige erindres om Ferons 

 Sepiola minima og Lesueur's vigtige Bemærkning om samme i Journal of the Academy 

 of Natural Sciences of Philadelphia, vol. II. p. I, p. 100, nemlig, at han havde sendt en 

 «description» af denne af ham og Péron i Forening iagttagne Form til Naturforskerne i 

 Paris, saml endelig om Blainvilles Erklæring om just dette Dyr under Pérons Manu- 

 skriptnavn: «Loligo paroula», og netop om det samme Individ, der laa til Grund for den 

 Tegning, hvorpaa Lamarck opstillede sin Loligopsis Péronii (smlgn. Diction, des Sciences 

 Naturelles, under Loligo, XXVII. p. 130). I Tangmasser ved Eendrachts Eyland. 



Bemærkninger om to beslægtede Former Sepioloiclea og Spirula. 



Om Slægten Sepioloidea vorb. 



Foran S. 214 — 15 antydede jeg, at den nye Form, Sepiadarium, der utvivlsomt ikke kan 

 blive at henregne til Sepiolinerne, kastede et vist Sidelys paa den i Overskriften nævnte 

 Slægt, som maaské ikke længere kunde blive at opfatte paa samme Maade, som hidtil, 

 nemlig som en let Modification af Sepiola- S\æ gien. Alene paa Grund af dens almindelige 

 Lighed med en Sepiola i dens Kropform og i Kappens Sammenvoxning med Hovedets Nakke- 

 parti — Forhold, som indtil da kun kjendtes hos Slægten Sepiola — blev den oprindelig 

 af Opdagerne Quoy og Gaymard betragtet som en ren og skjær Sepiola og i deres store 

 Reiseværk beskrevet under Navnet Sepiola lineolata. Først 1855, da D'Orbigny udarbejdede 

 og offenliggjorde sit store Værk over Blæksprutte -Klassen, opstilledes den som en egen 

 Slægt, idet denne Naturforsker, med selve Originalexemplaret for Øie, det eneste indtil den 

 allerseneste Tid bekjendte Individ af denne Form, med fuld Ret fremhævede tiere af de 

 oprindelige Beskrivere ikke paaagtede, og, i alt Fald, ikke omtalte Ejendommeligheder, saa- 

 som Apparatet for Ophægtningen af Kappen til Tragten og den sandsynlige Mangel af Byg- 



