23 265 



at det ved nøjagtige Undersøgelser deels ved Hjælp af Røg fra forskjellige høje Skorstene 

 og deels ved Iagttagelser over Skyernes Bevægelse har viist sig, at medens Rogen nede 

 ved Jorden paa Grund af tilfældige Standsninger stedse svinger frem og tilbage omkring 

 den virkelige Vindretning , saa synes saadanne Svingninger kun lidet at forekomme i 

 Skyernes Ilojde. 



See vi fremdeles hen til de observerede Vindhastigheders Kontinuitet langs bemeldte 

 Flugtlinier, saa viser det sig ogsaa derved tilstrækkelig tydeligt, at der fra denne Side 

 heller ikke kan være nogen Tvivl om, at de stærke Luftstrømninger, som fandt Sted under 

 den omhandlede Stormperiode, skyldtes de store Niveauforskjelligheder, som de forhaanden- 

 værende almosphæriske Ligevægtsforstyrrelser førte med sig. Paa Grund af disse Niveau- 

 forskjelligheder er nemlig Ligevægt i det betragtede Fluidum umulig, og Fluidet maa derfor 

 sætte sig i Strømning ganske i Overeensstemmelse med, hvad der vilde skee, hvis Fluidet 

 var Vand i Stedet for Luft. Paa Grund af Tryk- eller Niveauforskjellighederne vil Fluidet 

 altsaa komme i Strømning fra det huje Lufttryk, langs ad Slrømningsbaner eller Strømnings- 

 linier, der have deres Udspring fra det høje Lufttryk, hvorfra Bevægelserne sees at begynde 

 som ganske svage Strømme, der saa, efterhaanden som de passere fra Niveau til Niveau, 

 voxe i Størrelse og Mægtighed paa Grund af Faldet, idet Strømmen bestandigt river større 

 og større Luftmasser med sig. Efterhaanden som de medbragte Luftmasser nærme sig de 

 lave Lufttryk, hvorhen de stræbe, ville Drivkræfterne mere og mere blive utilstrækkelige til 

 at føre Luftmasserne videre fremad , og disse Masser maa derfor efterhaanden standse og 

 sprede sig over de omhandlede Arealer, hvor Lufttrykket er lavest 



For disse almosphæriske Luftstrømningers Bevægelse hen over Jorden gjælder 

 naturligvis de bekjendle Love, som gjælde for Strømme af flydende Legemer i Almindelighed, 

 og deraf følger, at Luftens Strømningsbanér paa ethvert Punkt er bestemt ved Størrelsen 

 og Retningen af de Kræfter, som paavirke de bevægede Luftmasser langs ad Strømmens 

 Bane, og at disse Luftstrømme derhos ere desto kraftigere, jo større de drivende Kræfter 

 efter Banen ere, og jo større de bevægede Luftmasser ere. 



Det er fremdeles klart, at de Modstande, som de bevægede Luftmasser møde under 

 deres Strømning hen over Jordens Overflade, ere desto større, jo mere ujevn den Deel 

 af Jordens Overflade er, hvorpaa Bevægelsen foregaaer, og at Luftstrømmene som en Følge 

 heraf i Beglen lide en betydelig større Modstand ved at bevæge sig hen over Landene, 

 end naar de strømme hen over Havets Overflade. Paa Grund heraf er det ganske naturligt, at 

 Luftstrømmene vise en Tilbøjelighed til at følge de Veje, som frembyde mindst Modstand, 

 hvorfor det hyppigt lindes, at Vindslrommene bøje af til Siden for at følge Davfladen 

 istedetfor at følge den korteste Vej over Land. Men selv naar Luftstrømmen bevæger 

 sig hen over Havene, saa lider den dog paa Grund af Friktionen en mærkelig Modstand, 

 som ved at virke tilbage paa Havfladen stræber at bevæge denne frem i Vindens Retning; 



