27 269 



af de drivende Kræfter, som har fremkaldt den heromhandlede Vandflod, virket i samme 

 Retning som Vinden; og med Erkjendelsen heraf kan der vel næppe blive Spor af Tvivl 

 tilbage om, at den omspnrgte Kraft, som har fremkaldt Stormfloden, kan have været nogen 

 anden end Stormens Virkning paa Havfladen. 



Skjondt der altsaa efter det saaledes Anførte egentlig ikke kan være nogen Tvivl om, 

 at det alene er Stormens Magt, som har fremkaldt Vandfloden, vil dog Rigtigheden heraf 

 forst fuldstændigt kunne siges at være godtgjort, naar det kan paavises, at den Kraft, som til 

 ethvert Tidspunkt har været fornøden for at holde Havvandet opstemmet til den observerede 

 Ilojde, som findes angivet paa Profilkortene Plan II — IV, ikke blot i Retning, men tillige i 

 Størrelse, har været lige stor med den Kraft, hvormed Vinden har paavirket Havet. 



For at paavise dette, behøve vi kun at betragte de i min Afhandling om Vindens 

 Virkning paa Havets Strømninger 1 ) fremstillede Formler, som gjælde for Vandstrømme, der 

 ere paavirkede af Tyngdekraften i Forening med Vindens Kraft. Naar vi nemlig ved 

 Hjælp af disse Formler — om hvilke jeg tidligere har paaviist, at de tør betragtes som 

 almindeligt gjældende — for et hvilketsomhelst Punkt af det undersøgte Farvand, hvori 

 Vandstandscurveu staaer lodret paa Vindretningen og hvori Vandet altsaa er forhindret fra 

 at kunne afvige til Siden for Vindretningen, beregne den Højde, hvortil Vinden efter sin 

 Styrke og efter Havets Dybde er i Stand til at opstemme Havets Overflade, saa viser det 

 sig overalt, at den beregnede Højde falder saa nær sammen med den virkelige, observerede 

 Opstemningshøjde, at Afvigelsen paa alle Punkter kan betragtes som en Observationsfejl. 



For nærmere at belyse dette behøver jeg blot at henvise til efterfølgende Tabel II, 

 der indeholder en Sammenligning mellem de ligefrem observerede og de ved Hjælp af Vindens 

 Hastighed beregnede Vandstandshøjder for en efter Havdybden ordnet Række af Tilfælde, 

 hvori Vindretningen under Stormen den 12te ti] 14de November 1872 stod lodret paa de hori- 

 zontale Vandstandscurver. Jeg skal i den Anledning bringe i Erindring, at da Vandmasserne i 

 det Hele taget kun rykkede ganske langsomt fremad i Vindens Retning, saa kan den Vind- 

 hastighed F, som er i Stand til at opstemme Havet saaledes, at Havfladen erholder en 

 Stigning af h Fod paa en Længde af l Fod , naar Havdybden er H Fod , tilnærmelsesvis 

 fremstilles ved Formlen (43) i min foranførte Afhandling, nemlig: 



V = — 2579. J/-^.//. 



/ 



Tænke vi os derimod, at Vanddybden maales i Favne, og at Afstanden, hvorpaa Opstemningen 

 finder Sted, maales i Qvartmiil, hvad sædvanligt er Tilfældet paa Sokortene, saa følger let, 

 at ovenstaaende Formel kan fremstilles saaledes: 



V== -81,5. ]/^'. h , (1) 



idet H' er Dybden i Favne og l' er Længden i Qvartmiil. 



') Vidensk. Selsk. Skr. 5 le Række, naturvidenskabelig og mathematisk Afd., ll'eud., til, 1S76. 



36" 



