23 327 



fremslaaende , ved at Söjlen paa deres Indside er langt smallere og simplere, ved at hele 

 Tanden er stærkt krummet med Konvexiteten udad, Konkaviteten indad — og ved nogle 

 andre Forhold, som dog forekommer mig at være mindre tydelige, medens de nævnte er 

 let iøjnefaldende og meget karakteristiske. Owen har med sædvanlig Skarpsindighed — 

 hvorvel han ikke har haft andet Materiale til Bedömmelse af Spörgsmaalet end Figurerne 

 af Slidfladerne i Lunds Afhandling — erkjendt, at arcidens, neogæus og principalis slutter 

 sig nöje sammen. En Sammenligning mellem Originalstykkerne her i Samlingen og de 

 ypperlige ovvenske Figurer gjör dette Resultat yderligere utvivlsomt. Vi finder baade hos 

 neogæus og hos principalis Ilenderne paa Tandens Udside meget dybe, Kammen mellem 

 dem meget fremtrædende og skarp; vi finder Söjlen paa Indsiden smal og simpel; vi finder 

 — hvad der var Owen ubekjendt — den samme skarpe Krumning af hele Tandprismet, 

 saaledes at Tandens Udside er meget længere end Indsiden. 



Men Overensstemmelserne mellem de to nævnte brasilianske Heste og Owens 

 arcidens er ikke udtømte hermed. Betragter man nöje en Slidflade eller et Gjennemsnit 

 af en Overkjæbe-Kindtand af en Hest, vil man bemærke, at Emailstriberne ikke allevegne er 

 lige brede. Denne Forskjel i Emailslribernes Bredde — alias: Emailovertrækkets Tykkelse — 

 er i langt höjere Grad udpræget hos neogæus og principalis. Hos begge Former — de 

 stemmer i denne Henseende nøje overens — finder vi (Fig. 21 og 25), at Email -Over- 

 trækket paa Tandprismets ydre Side er temmelig tykt, eller hvad der er det samme, at den 

 ydre Emailstribe paa Slidfladen er temmelig bred. Endvidere er den Emailstribe, som be- 

 grænser de to Cement- Øer i Tanden udadtil, paa Midten tyk, medens de samme Øers 

 øvrige Emailrand er meget tynd, navnlig for- og bagtil, hvor man endog skal se meget 

 godt til for at faa Oje paa den. Meget tyndt er Emaillaget fremdeles inderst i den Bugt, 

 som paa Figg. 21 og 25 er betegnet med Bogstavet g; temmelig tyndt paa Tandens For- 

 og Bagside, tykkere paa Indsiden med Undtagelse af den nævnte Bugt. — Ganske lig- 

 nende Forhold findes hos arcidens (se Owens Fig. 4, Tab. LXII). 



For at fuldstændiggjore Beskrivelsen af de to Overkjæbe-Kindtænder, skal jeg endnu 

 anføre, at den Kant, som begrænser den bageste af de to Ilender paa Tandens Yderside 

 bagtil (e), er overordentlig lidet fremtrædende. Det bör dernæst fremhæves, at Krumningen 

 af de to Tænder er meget nær ved at være den samme; derimod afviger de fra hinanden 

 ved at Tyggefladen paa Tanden af neogæus er længere og smallere, paa principalis derimod 

 forholdsvis kortere og bredere. Søjlen paa Indsiden er simplest og staar mere frit hos 

 principalis, hvor den indre Del af Tyggefladen ogsaa er kortere (Dimensionen forfra — bagtil) 

 end den ydre, hvorved den faar noget vist rhinocerosagtigt ved sig, hvad ogsaa Owen be- 

 mærker. Det bör bemærkes, at der er ligesaa rigeligt Cement paa Tænderne som paa 

 almindelige Hestetænder. (Smlgn. Fig. 21— 22 og Fig. 25— 26.) 



Ikke mindre mærkelig end Overkjæbe-Kindtanden er den foreliggende Under kjæbe- 



