370 4 



at afgjøre Grunden hertil; muligvis er Dyrenes Hjerneskal saa at sige bedre beskyttet end 

 Menneskets, fordi de af mig saakaldte og hos Mennesket allerede før Fødselen forsvindende 

 Processus petroso-parietalis og petroso-occipitalis ere stærkere udviklede og gaae høiere i 

 Veiret hos dem end hos Mennesket, men disse to Processus tilhøre Hjerneskallens Pri- 

 mordialbrusk, der, som vi ville finde, ikke angribes umiddelbart ved den simple Anence- 

 phalia. Hos Mennesket er Anencephalia ikke almindelig, men henved doppelt saa hyppig 

 hos qvindelige Fostre som hos mandlige 1 )- Vi have i det Følgende kun Mennesket for Øie. 

 Til Oplysning af Hjernens og Hjerneskallens blivende Misdannelse ville vi begynde 

 med den exquisite Form af Anencephalia, som bestaaer deri, at hele Hjernen eller en stor 

 Del deraf er trængt ud af Hjerneskallens Hulhed (Exencephalia). 1 saadanne Tilfælde dannes 

 der paa forskjellige Steder af Hjerneskallen Svulster af meget forskjellig Størrelse, som kunne 

 være bedækkede med Hud og Hovedets Haar eller ligge blottede. Hjernemassen , saavel 

 den, der findes i selve Svulsten, som den, der endnu ligger indenfor i Hjernehulheden, kan 

 i og for sig være normal, men i de fleste Tilfælde ere Hulhederne mellem Hjernehinderne 

 eller i selve Hjernen udspilede i Form af en Sæk. Denne kan briste, og Indholdet af Vand 

 og Hjernemasse efterhaanden udtømmes , hvorefter tilsidst de tomme Hinder blive tilbage, 

 hvori Hjernemasse neppe længere kan eftervises. Ved Sammenskrumpniug kunne Hjerne- 

 hinderne danne en uformelig Masse paa Hjerneskallens Bund; Massen indeholder i Alminde- 

 lighed Rum med serøs Vædske eller er meget blodrig som Følge af de i de sammenfaldne 

 Hinder indeholdte Arterier og venøse Sinus, hvorfor den endog er bleven sammenlignet 

 med kavernøst Væv (Pseudencephalia). Massen kan i Omfanget være beklædt med Lev- 

 ninger af Hovedets Hud og Haar og kan fuldstændigt forsvinde, saa at Overfladen af Hjerne- 

 skallens Bund ligger blottet og bar for Oie. For Hjernens Vedkommende er der saaledes 

 ingen Grændse for Forstyrrelsen, og Hjernen kan gaae fuldstændigt tilgrunde. Noget ander- 

 ledes forholder det sig derimod med Hjerneskallens Ben. Saalænge der ikke er nogen 

 Komplikation tilstede, indskrænker Benenes Misdannelse sig til Hjernehvælvingens Ben eller 

 Dele deraf, nemlig til Pars perpendicularis ossis frontalis, Ossa parietalia, Squama ossium 

 temporalium og den ovenfor Linea semicircularis superior værende Del af Squama ossis 

 occipitalis. Man vil bemærke, at samtlige disse Ben høre til den Afdeling af Hjerneskallens 

 Ben, som dannes mellem Membraner, og saalænge Misdannelsen er ren og ublandet, tager 

 intet af de Ben Del deri, som dannes i Hjerneskallens Primordialbrusk, i det mindste ingen 

 direkte Del. Derimod udvides Grændsen for Benenes Forstyrrelse, naar der samtidigt findes 

 en Dannelsesfeil i Bygradens Primordialbrusk, nemlig Spina bifida. Som bekjendt beroer 

 denne Standsningsdannelse paa en mangelfuld Tillukning af Ryghvirvlernes bageste Bue. 



') Overakkoucheur Professor Stadfeldt har meddelt mig, at der blandt de paa Fødselsstiftelsen i Kjoben- 

 havn og dens Filialer i Lobet af 10 Aar fødte 106S3 Børn forekom Anencephalia 9 Gange. 



