374 » 



en Opløsning af den allerede dannede Hjernemasse , er det dog sandsynligere, at det er 

 Vandansamlingens indenfra udad mechaniskt virkende Kraft, som tilintetgjør Hjernen og 

 forstyrrer Bendannelsen. Denne Forstyrrelse er underkastet bestemte Love, som vi senere 

 nærmere skulle paavise navnlig for Benenes Vedkommende. Naar Vandansamlingen er 

 partiel eller lokal, drives kun en mindre Del af Hjernehinderne eller af Hjernemassen 

 frem i Form af et Brok, men ved større Ansamling udspiles hele Hjernehulheden, og 

 de omgivende Ben standses i deres Væxt eller tilintetgjøres fuldstændigt. Hydrocepha- 

 liens Virksomhed er her dog noget forskjellig fra den almindelige. Naar et hydrocephalic 

 Barn fødes, ere Hjernehinderne udvidede, og Hjernemassen blæreformigt udspilet, saa at 

 den kun danner en tynd Skal; men Bendannelsen i Hjernehvælvingen kan være fuldstændig, 

 om end Benene ere drevne fra hverandre, og uagtet man i mange Tilfælde kan finde Benene 

 fortyndede og mangelfulde, indtage de i andre Tilfælde et større Fladerum end i normal 

 Tilstand, og Tykkelsen kan være forøget især i Tubera frontalia og parietalia. Ved Anen- 

 cephalia kommer derimod endnu en Omstændighed i Betragtning, nemlig Hjernens, Hjerne- 

 hindernes og Hudens Sprængning ved det indenfra virkende Tryk ; herved udtømmes Hjerne- 

 hulhedens Indhold, Hjernehvælvingen falder efterhaanden sammen, og Muligheden indtræder 

 for de paagjældende Bens abnorme Stilling og Form. Sprængningen finder Sted opad, 

 fordi Modstanden her er mindst, og ikke nedad mod den primordiale Brusk paa Bunden af 

 Hjernehulheden, som danner en eneste sammenhængende Masse; kun undtagelsesvis kan 

 der findes en Aabning i Benene nærmest Hjerneskallens Bund paa Siden eller fortil, men 

 dette er kun Tilfældet ved Formen af partiel Encephalocele og uden Bristning af Hjernen 

 eller Hjernehinderne. Naar der, hvilket vi i Regelen ville finde at være Tilfældet, er indtraadt 

 Forbening, findes den ringeste Modstand i Fontanellerne, som kun bestaae af Galea apo- 

 neurotica og Dura mater med en mellemværende temmelig grovttraadet og med mange 

 smaa Kjerner besat Substants 1 ). Ved Sprængningen løsnes disse tvende Hinder fra de 

 allerede dannede Benplader, hvoraf Følgen bliver, ikke blot at Benene berøves et Grundlag 

 for deres fremtidige Væxt, men at ogsaa den allerede dannede Benmasse gaaer tilgrunde 



Naar man gjor lodrette Snit af Fontanellerne hos nyfødte Unger af smaa Fugle, hvor man paa Grund 

 af deres ringe Størrelse kan oversee en større Strækning paa engang, finder man, at Galea aponeuro- 

 tica bestaaer af Traade med kornede Rande og besatte med en Mængde smaa, langagtige, mørke Kjerner. 

 Traadene synes at gaae paatvers, medens de dybere liggende gaae paalangs og nærmest tilhøre 

 Dura mater; dog synes dette Forlob ikke at være det samme overalt. Mellem de to nævnte Hinder 

 hviler Benpladen, hvis Flader ere nøie afgrændsede fra dem, dog saaledes, at der er et yderst tyndt, 

 svagt traadet Lag mellem dem, men som dog ikke besidder nogen Selvstændighed; derimod ere 

 Benpladernes Rande mindre skarpe, afrundede og dannes af en svagt traadet Substants med store 

 runde Kjerner (Osteoblaster), som ligge pressede mod hverandre nærmest Sinus longitudinalis og 

 uden at have Grene. Fjernere fra Sinus blive Kjernerne langagtige og kantede, lægge sig i Rækker 

 og blive til store Benlegemer, men med kun korte Grene. 



