377 



A. Anencephalia simplex. 



Hjernens og Hjernehindernes Bristning linder i Regelen Sted gjennem Pontanelia 

 triangularis; kun i sjeldne Tilfælde af Encephalocele partiale kan Hjernen falde frem paa 

 andre Steder, f. Ex. paa Siden af Kraniet eller gjennem Os frontale eller mellem det og 

 Lamina cribrosa. Blandt de af mig undersøgte Kranier har jeg kun truffet et eneste (Musée 

 Dupuytren i Paris), hvor jeg troer, at Bristningen er foregaaet gjennem Fontanella quadran- 

 gularis, og ligeledes har jeg ved at gjennemgaae Beskrivelsen af ældre Tilfælde af andre 

 Iagttagere, forsaavidt den ledsagende anatomiske Undersøgelse tillod en Tydning, med 

 yderst faa Undtagelser fundet, at Fontanella triangularis altid har været Udgangspunktet 

 for Benenes Forstyrrelse. Hvad Grunden hertil er, synes usikkert; man skulde troe, 

 at Bristningen lettere maatte kunne foregaae gjennem Fontanella quadrangularis, som 

 baade er større og i sin Helhed ogsaa tyndere end Fontanella triangularis. Men paa de 

 Kranier, hvor Bristningen aabenbart var foregaaet gjennem Fontanella triangularis, var 

 Fontanella quadrangularis enten meget lille eller endog helt lukket, saa at den forreste 

 Band af Ossa parietalia stodte umiddelbart i sin hele Udstrækning til den bageste Band 

 af Pars perpendicularis ossis frontalis, dog uden at være sammenvoxen dermed. Der bar 

 altsaa endog været en excessiv Bendannelse tilstede i Fontanella quadrangularis, men som 

 man dog ikke ret vel kan lægge tilgrund for en relativt svagere Bendannelse i Fontanella 

 triangularis, især da den excessive Bendannelse muligeu forst har taget sin Begyndelse 

 efter Bristningen. Heller ikke kan man hjælpe sig med at antage en paa et større Om- 

 raade svækket Bendannelse, fordi alle øvrige Ben i de paagjældende Kranier vare normalt 

 udviklede, ja nogle af dem maaskee endog vare stærkere og tykkere end hos Nyfødte ellers. 

 Den sandsynligste Aarsag maa vistnok søges deri , at der er en større Tilbøjelighed til 

 Vandansamling i den bageste Del af Hjerneventriklerne end i den forreste, og at Udvid- 

 ningen derfor tager Retningen bagtil. Hermed stemmer ogsaa den forøgede Brede af 

 Hjerneskallens bageste Del samt Stillingen paatvers af nogle af Benene sammesteds, som 

 vi senere nærmere skulle omtale. 



Aabningen i Fontanella triangularis er rund eller oval hyppigst paatvers, og dens 

 Bande ere strax fra Begyndelsen af temmelig glatte. Saalænge Aabningen ikke er stor, 

 bevarer Hjerneskallen sin hvælvede Form og vedligeholder denne Form længst i den forreste 

 Del (Tab. 1, Fig. 1). Men med tiltagende Udtømmelse af Hjernchulhedens Indhold begynder 

 ogsaa dens forreste Del at falde sammen, saa at Panderegionen bliver fladere; Pars perpen- 

 dicularis ossis frontalis begynder at lægge sig skraat tilbage, hvorved Benets Margo supra- 

 orbitalis ligeledes trækkes bagtil (Tab. I, Fig. 2). Den forreste Aabning af Øienhulerne, 

 som ellers omtrent ligger i et lodret Plan, kommer derved til at ligge paaskraa og vender 

 mere og mere opad, efterhaanden som Hjernehulheden udtommes, og Panderegionen bliver 



49* 



