13 379 



af dens øverste Afdeling, sum ved sin glatte Udside er let kjendelig fra dens nederste Af- 

 deling, ligesom det ogsaa vedbliver at være tydeligt, at den er fremgaaet af en enkelt, 

 uparret, paatvers oval Forbening. Den øverste Afdeling kan tvertimod fortykkes og erholde 

 en meget tyk øverste Iland, bvis Opvulstning ligesom synes dannet ved Randens Ombøining 

 fortil (Tab. 1, Fig. 4, d). Selv efterat Ossa parielalia og Os frontale bave naael Maximum 

 af deres Absorption, kan den øverste Afdeling af Squama bolde sig godt, men dernæst 

 hjemfalder ogsaa den til Absorption, og kun den i Primordialbrusken forbenede nederste Af- 

 deling bliver tilbage, ogsaa denne udmærket ved en fortykket øverste Rand (Tab. 2, Fig. 6, /'). 

 Denne Afdeling forbenes, saaledes som jeg har viist, paa Bekostning af den Del af Primor- 

 dialbrusken, som jeg har kaldet Pars oceipito-mastoidea, men Absorptionen naaer ikke ned til 

 denne Del, og heller ikke lider Membrana spinoso-occipitalis, som ligger mellem og neden- 

 for den. Forøvrigt har man paa anencephaliske Kranier hyppigere end paa normale Lei- 

 lighed til at see, at Pars oceipito-mastoidea oprindeligt er sammensat af to Sidehalvdele, 

 som støde sammen i Legemets Midtlinie. 



Disse ere de Forandringer, som foregaae med Hjernehvælvingens mellem Mem- 

 braner dannede Ben. Naar deres Destruktion har naaet sit Maximum, seer man en stor 

 trekantet Aabning med afrundede Vinkler og Sider (Tab. 2, Fig. 5). Eu af Trekantens 

 Vinkler vender lige fortil , og Levningerne af det absorberede Pandeben støde her mod 

 Roden af Næsebenene; Trekantens Basis vender bagtil og dannes af den fortykkede Rand 

 af Squama ossis occipitalis; denne Rand tilhører efter Destruktionens Grad, saaledes som 

 ovenfor anført, snart den øverste, snart den nederste Del af Squama; Randen danner en 

 ret eller bugtet Linie. Trekantens Sider begrændses af den Del af Os frontale, som inde- 

 holder Margo supraorbitalis (Tab. 2, Fig. 5, a), bag og nedenfor hvilken der findes Lev- 

 ninger af Tectum orbitæ; længere udad fortsætter Siden sig i Processus orbitalis externus, 

 der sædvanligt er forlænget. Derpaa følger længere bagtil Levningerne af Os parietale 

 (Tab. 2, Fig. 5, i), men hvis dette Ben er fuldstændigt absorberet, erstattes det af den 

 øverste Rand af Squama ossis temporalis (Tab. 2, Fig. o, c) eller af den Benkjerne, som 

 Canalis semicircularis inferior og externus tilsammen danne; det er disse Benkjerner, om 

 hvilke jeg har viist, at de ved Forbeningen af de nævnte Kanaler bryde ud gjenuem Pri- 

 mordialbruskens Pars oceipito-mastoidea (Tab. 2, Fig. 5, g). 



I Trekantens Bund ligger hele Overfladen af Basis cranii blottet. Intet af alle de 

 her henhørende Ben, som alle forbenes i Primordialbrusken, absorberes paa lignende Maade 

 som Hjernehvælvhigens, fordi de stadigt ere dækkede af Dura mater som Periosteum og 

 derigjennem kunne ernæres. Derimod lide de en Forskydning, som især yttrer sig paa to 

 Punkter: det forreste Parti forskydes opad relativt til de omgivende Bens Sænkning, det 

 bageste udad til Siderne. Det forreste Parti forskydes opad, rimeligvis fordi der paa Grund 

 af den manglende Hjerne ikke er nogen Hindring for dem (il at hæve sig i Veiret. Derfor 



