59 425 



Udstrækning. Den øverste Væg dannedes fortil af Pars horizontalis ossis frontalis og bag 

 den af den nederste Flade af Alæ parvæ, som gik i Flugt med den; begge havde en skraa 

 Stilling forfra bagtil og ovenfra nedad. Paa Siderne dannedes Væggene af Alæ magnæ og 

 de mellem dem og den udvendige Rand af Alæ parvæ spændte Hjernehinder, men som 

 manglede paa det skeleterede Kranium. Øienhulens Bund dannedes af Ossa lacrymalia og 

 Os maxiilare superius, som frembød en lyreformig Flade, bag dem af de noget dybere 

 liggende Ossa palatina. 



Os maxiilare inferius var stærkt udviklet og ragede noget frem foran Os 

 maxiilare superius. 



5) Cyclopia. Fig. 1, Tab. 7. 



Pathologisk-anatomisk Museum i Kjebenhavn, K. 24 b. IS7. 



Fuldbaaret Foster i Spiritus. Kjønnet ubestemt, da der istedetfor ydre Kjønsdele 

 kun fandtes en meget lille Tap. Begge Overarme syntes knækkede; Underarmene vare 

 forkortede og dannede en ret Vinkel mod Overarmene; Hænder og Fingre vare normale paa 

 Stillingen nær. Der var Sympodia, en Fod med 8 Tæer. 



Hovedels Størrelse var forøgel i dets øverste Halvdel. Det udvendige Ore var 

 temmelig normalt, det høire lidt forkrøblet. Afstanden fra Oiets nederste Spids til Over- 

 læbens øverste Hand udgjorde 16 mm ; midtveis i delte Bum saaes en bueformig Fure, hvis 

 Convexitet vendte opad. Fontanellerne vare stærkt udvidede, og der var et Mellemrum 

 af 2Ü — 45 ram mellem begge Ossa parietalia. Hjernen var blød, hydrocephalisk udvidet. Der 

 var ingen N. olfactorius, og N. opticus kunde ikke undersøges, men fandtes neppe heller. 

 — Svælget endte opad blindt med en Hvælving. 



Os occipitale, Ossa parietalia, Os frontale, som helt igjennem var delt i 

 to Dele og ligesom Ossa parietalia forøget i Størrelse, samt Ossa tempora lia frembød 

 ellers Intet væsenligt at bemærke. De øvrige til Ansigtet hørende Ben kunde ikke under- 

 søges nøiere. 



Os s plien oi de um. Lamina perpendienlans sellæ turcicæ (Fig. 7, b) var flad og 

 ragede ikke synderligt i Veiret. Sella turcica var smal og flad og havde i Bunden en 

 transversal Forbening. -- Alæ magnæ (Fig. 7, c) stod nærmere hinanden end sædvanligt 

 paa Grund af den smalle Sella, men deres forreste Ende var ikke dreiel indad. Det lyre- 

 formige Bum, som dannedes af Fissura orbitalis superior fra begge Sider, var noget asym- 

 metrisk og mindre paa høire Side. — Alæ parvæ (Fig. 7, d) vare forenede ved et Planum, 

 men som var mindre bredt end normail og havde et halvmaanefonnigt Udsnit i sin forreste 

 Band. Deres udvendige Fnder vare endnu bruskede især høire Sides; den forreste Band 

 var næsten glat, men Margo posterior partis horizontalis ossis frontalis var stærkere takket, 



