440 74 



Konvexiteten fortil, medens den ellers vender bagtil. Men det rette Leie fremkom, efterat 

 Tilheftningens nederste Punkt var løsnet med Kniven; naar man da løftede hele Snabelens 

 Brusk i Veiret og trak den fortil, kom Halvringens Konvexitet til at ligge bagtil. Halvringen 

 var 9 mm høi og o" 1 ™ bred; den konvexe Flade var glat og havde en lille Afsats nedentil, men 

 forresten intet Spor til Tverdeling. I Halvringens Konkavitet var der en fremspringende 

 lodret Crista; Halvringens Rande vare temmelig tykke og ru. Dens Indre var ikke blot 

 fyldt med Brusk, men tillige med seigt Bindevæv. Der fandtes ikke noget Spor af Ossa 

 nasalia eller Conchæ infimæ. 



Orb i ta. Øiet havde en rhomboidalsk Form, var 22 mm bredt, 14 mm høit og havde 

 flre smaa tynde Øienlaag, som ikke kunde dække Øiet. Der syntes at være to smaa Corneæ, 

 som vare adskilte ved det nævnte skyttelformige Legeme, der var bedækket af Huden. 

 I dens Indre følte man den stærke Forbening, der fremtraadte tydeligt, efterat Huden var 

 gjennemskaaren som ovenfor beskrevet. Den øvrige Del af Orbita kunde ikke undersøges. 



12) Cyclopia. Tab. 2, Fig. 12. 



Pathologisk-anatomisk Museum i Kjøbenhavn , K. 23. 



Fuldbaaret, men lille mandligt Foster; Penis tydelig, men ingen Testes i Scrotum. 

 Kraniets Størrelse var i sin Helhed ikke forøget, Benene overhovedet tykke. Hjernen 

 var noget sammenfalden, men syntes ikke hydropisk; den lille Hjerne var blød. Paa hver 

 Haand fandtes en overkomplet Digitus minimus, som ved en Stilk, der især var tynd paa 

 høire Haand, hang sammen paa Haandens Ulnarrand med Stedet for Articulatio metacarpo- 

 digitalis digiti quinti. Begge Hænders Ulnarrand var bøiet noget tilbage mod Ulna. 

 Underextremiteterne normale, ligesaa Ørene og Munden; Læberne smalle. Afstanden fra 

 Overlæbens nederste Rand til Øiets nederste Spids var 19 mm ; i dette Mellemrum fandtes 

 en svag, opad konvex Fure. 



Os occipitale. Pars squamosa dannede en stærk Fremstaaenhed i Begionen af 

 Protuberantiæ occipitales og var her usædvanligt tyk. Pars basilaris havde en flad Udhuling 

 paa sin Bagside (Fig. 12, a). 



Ossa parie ta lia vare stærkt hvælvede, men forøvrigt normale. 



Os frontale (Fig 12, e). De to Sidedele vare paa Forsiden sammenvoxne i deres 

 nederste Trediedel, men høiere op adskilte; paa Bagsiden var Adskillelsen kjendelig nedentil. 

 Tubera frontalia vare temmelig stærkt fremtrædende. Margo supraorbitalis var skarp, men 

 paa Benets Bagside kunde man ikke adskille Pars perpendicularis fra Pars horizontalis. 

 Der var ikke noget tydeligt Foramen supraorbitale, i det mindste ikke noget større. Breden 

 af Os frontale var nedentil / i3 mm . 



