445 



Al de to nederste Fonlaneller savnedes den forreste ganske, den ljaiicste var temmelig stor 

 og havde den største Udstrækning af alle Fontanellerne. 



Os occipitale. Pars squamosa bred og stærkt udviklet; dens nederste Del var 

 Ilad, dens øverste stærkt. hvælvet bagtil og med en knæformig Bøining fortil. Pars occipito- 

 masloidea normal og godt udviklet. Den gjennem Brusken brudte Canalis semicircularis 

 inferior og externus dannede en tyk Benplade uden Spor af Adskillelse. 



O ss a parie tal ia vare stærkt udviklede opad, til Siderne og fortil omkring Os 

 frontale. Randene i Sutura lambdoidea og omkring Fontaneila triangularis temmelig stærkt 

 takkede, de øvrige derimod glatte. 



Os frontale (Fig. 14, e) var det tykkeste af alle Ben i Lacunar; det var smalt 

 og enkelt , endnu smallere end i foregaaende Tilfælde. I den øverste Halvdel fandtes 

 en dog tildels sammenvoxen Sutur midtveis som Spalte fra Fontaneila quadrangularis, men 

 nedenfor denne saaes der ikke noget Spor af en tidligere Adskillelse. Pars perpendicularis 

 dannede en lancetformig , temmelig flad og kun oventil let udbugtet Plade, hvis glatte og 

 lige Bande i Sutura coronalis laae i nøie Berøring med den forreste Band af Ossa parie- 

 talia og opad endog vare sammenvoxne med disse Ben; i dens bageste Rand fandtes to 

 større tungeformige Udsnit. Margo supraorbitalis var ikke synderligt fremspringende, tyk- 

 kere nedentil end opad, og dannede to korte Buer, som i Legemets Midtlinie vare forenede 

 ved et fra den lille og skraat stillede Pars horizontalis nedstigende uparret Mellemstykke, 

 dog adskilt derfra ved en afrundet Spalte. Der var midtveis i hver Bue et meget lille 

 Foramen supraorb : tale, som aabnede sig inde i Orbita. Paa Benets Bagside var der ingen 

 kjendelig Grændse mellem Pars perpendicularis og horizontalis, men hele Fladen stod her 

 næsten lodret. Den flade Processus orbitalis externus vendte lige fortil, forenende sig 

 med Os zygomaticum ved en svagt takket Sutur. 



Ossa temporalia. Pars petrosa var normal, saavidt man kunde skjønne gjen- 

 nem den bedækkende Dura mater. Sutura squamosa var svagt takket. Membrana tympaui 

 vendte skraat udad, nedad og fortil. 



Ossa zygomatica havde en trekantet Form, idet den nederste Vinkel manglede; 

 Processus frontalis var tilspidset. Afstanden mellem de indvendige Ender af Processus 

 maxillares var 9 mm . 



Ossa maxi II aria super iora havde paa deres forreste Flade oventil en temmelig 

 stærkt fremspringende Spina nasalis. Paa den øverste Flade af Corpus fandtes midtveis en 

 glat Sutur, men ingen Crista, som derimod saaes paa den nederste Flade. Intet Spor af 

 Os intermaxillare. Foramen infraorbitale var stort. Det syntes, at der kun var to Incisivi, 

 udenfor dem en Caninus og en Molaris. 



Ossa lacrymalia dannede tilsammen en lille rhombisk Udhuling bag Spina 

 nasalis. 



Videluk. Sehk. .Skr., ti Kække, natuzvidensk. og matliem. Aid. J, 9. Oo 



