472 106 



Alæ magnæ ere i Begyndelsen normale, men med tiltagende Cyclopia bliver deres 

 Størrelse forøget, de blive mere udbuede, trænges efterhaanden indad og fortil, og dreies 

 saaledes om, at deres udvendige Flade tilsidst vender lige fortil. Denne Leieforandring 

 fremkommer, naar den mellemliggende Brusk i Corpus ossis sphenoidei svinder, og Følgen 

 bliver, at hele Formen og Stillingen af Fossa temporalis med M. temporalis forandres, 

 hvilket efter al Sandsynligbed atter maa paavirke Underkjæben, saaledes som vi forhen have 

 antydet. Fissura orbitalis superior har en skarp Band, og begge Siders Fissurer begrændse 

 et lyreformigt, undertiden lidt asymmetrisk Bum, hvori Alæ parvæ hvile; Fissurerne ere 

 lukkede af Hjernehinderne. Det lyreformige Bum er i Begyndelsen bredere fortil, men 

 efterhaanden løbe Fissurerne parallelt og trænges nærmere mod hinanden, naar Corpus 

 ossis sphenoidei svinder. Ved stærkt reduceret Corpus smelte begge Fissurer sammen til 

 en enkelt, i Legemets Midtlinie værende Fissur, hvis Bande endog for en Del næsten kunne 

 ligge i Berørelse med hinanden; Adgangen til Øjenhulen bliver da gjennem Fissuren. 



Alæ parvæ. Det mellem dem værende Planum, som udad til Siderne danner den 

 øverste forreste Bod til Foramen nervi optici, og som fortil fortsætter sig i Lamina cribrosa, 

 mangler helt eller for Størstedelen. Naar Planum helt mangler, er det erstattet ved Hjerne- 

 hinderne, som ere udspændte mellem hele de indvendige Bande af Alæ parvæ eller mellem 

 deres forreste Del; imidlertid er den mellem dem udspændte Membran ikke altid ganske 

 blottet for en Belægning af Brusk paa sin nederste Flade, men Brusklaget kan være saa 

 tyndt, at man kun ved en mikroskopisk Undersøgelse kan overbevise sig om dets Tilstede- 

 værelse. Men selv om Bruskmassen tilsyneladende eller virkeligt helt mangler, er det 

 dog muligt, at den i et tidligere Stadium har været tilstede; thi ellers kunde Primordial- 

 bruskens Kontinuitet ikke være bevaret, eftersom vi gjenflnde den i Snabelen som Pars 

 nasalis, hvorhen den kun kan naae gjennem dens Pars cribrosa; dog træffe vi ogsaa i denne 

 Del den samme Defectus som i Planum. Mellemrummet mellem Alæ parvæ kan være større 

 eller mindre. Det er muligt, at det er størst, naar der findes to Orbitæ, men for de øvrige 

 Former af Cyclopia synes der ikke at gjøre sig noget bestemt Forhold gjældende mellem 

 Cyclopiens Grad og Mellemrummet mellem Alæ parvæ. Disse kunne nærme sig hinanden 

 saa stærkt, at de berøre hinanden, eller saaledes, at deres indvendige Bande paa Grund af 

 Mangel af Planum helt eller tildels ere voxede sammen navnlig fortil. Naar de ere helt 

 sammensmeltede, danne de et rhomboidalsk Legeme, paa hvis nederste (forreste) Flade 

 man kan see Sporene af Sammenvoxningen i Form af en Crista, eller der er midtveis 

 levnet en Aabning mellem dem. Selve Alæ kunne beholde deres normale Form og Stør- 

 relse, ofte forsynede fortil med et Foramen nutritium paa en eller begge Alæ. Deres for- 

 reste Band støder med en takket Sutur til den bageste Band af den skraat stillede Pars 

 horizontalis ossis frontalis. Ldad kunne de forlænge sig i en säbelförmig Brusk, men 

 oftest indeholder den paagjældende Duplikatur af Dura mater ingen Brusk og mangler fortil 



