520 154 



Længdespalte, som ogsaa findes afbildet saaledes i flere andre Tilfælde; kun sjeldent staaer 

 den paatvers eller er trekantet, punktförmig eller helt forsvunden. Mundaabningens Form 

 maa være betinget af de stærkt reducerede Musklers Beskaffenhed; dens ringe Størrelse viser 

 tilbage til den Tid, da Mundaabningen dannedes som lndkrængning udenfra; hos Dyr kan 

 man træffe en større oval Længdeaabning, i hvis Bund den haarde Gane ligger blottet. — 

 Mundhulen er altid lille og kommunicerer kun ved en snever Aabning med Svælget 

 eller er helt lukket (Otto). Meckel M anfører om en Synotia hos et Faar, at Mundhulen 

 endte blindt bagtil, og at den sammesteds var forsynet med et lille langagtigt mcmbranøst 

 Legeme, sandsynligvis et Rudiment af Palatum molle; ogsaa Næsehulen endte blindt. — 

 Tungen angives oftest at være rudimentair, men Epiglottis i Regelen at være godt udviklet. 

 Oesophagus og Trachea, som opad ende med en snever Blindsæk, blive nedad videre, 

 og i Høide med Os hyoideum erholde de deres normale Lumen, hvilket ogsaa fandt Sted 

 i vort Tilfælde, idet de oventil havde en meget snever Kommunication med de smaa 

 Choannæ posteriores. — Alle .Muskler til Underkjæben og Regio submenlalis vare stærkt 

 reducerede; dette gjælder ogsaa om M. temporalis og slemmede overens med den lille og 

 flade Fossa temporalis. 



Den Form af Synotia, som ovenfor er beskreven, er den, der hyppigst forekommer 

 hos Mennesket, men høiere Grader ere ikke sjeldne hos Dyr. Tverspalten af de forenede 

 Øreaabninger paa Halsen kan blive saa bred, at den er bleven forvexlet med en Mund- 

 aabning; den ligger ofte i en dyb Tverfure, idet Aabningen er trukken indad. — Ossa 

 palatina kunne fortrænges fuldstændigt, og Choannæ posteriores dannes alene af Slimhinden, 

 hvorpaa ogsaa de forsvinde, og Næsehulheden aflukkes fuldstændigt fra Mundhulen. Denne 

 Aflukning er af en anden Natur end ved Cyclopia, hvor der tvertimod forekommer en 

 excessiv Dannelse af Ossa palatina, der afgive en Benplade, som tilsyneladende lukker for 

 Choannæ posteriores. — Alæ magnæ kunne reduceres betydeligt ligeledes i Modsætning 

 til Forholdet i Cyclopia, hvor Størrelsen forøges; Alæ pterygoideæ deprimeres og kunne 

 fuldstændigt forsvinde 2 ). — Endelig kunne Tænderne trænges stærkt mod Legemets Midtlinie 

 og væltes om indad, saa at Rækkerne fra begge Sider støde mod hinanden med Tygge- 

 fladerne. Dette forekommer neppe hos Mennesket, men Aarsagen til dette Forhold, 

 som ender med Tandrækkernes fuldstændige Forsvinden, er ikke ganske klar. Os inter- 

 maxillare er tydeligt hos Dyr; hos Mennesket har jeg ikke iagttaget det, skjondt Skjære- 

 lændernc forefindes; Otto anfører om et 7 Maaneders Foster, at Ossa intermaxillaria vare 



') J.F.Meckel, über die Verschmelzungsbildungen; Meckels Archiv 1826, I, Pag. 258 



2 ) J. Geoffroy St.-Hilaire siger om et synotisk Faar: "le sphénoïde postérieur ayant ses deux 



ptérygoidanx (apophyses ptérygoïdes externes) soudées dans les neuf dixièmes de leur longueur» 



(Traité de tératologie 1836, 2, Pag. -423). 



