1 57 523 



Benene i Lacunar cranii , Os frontale, Ossa parietalia, Pars squamosa ossis occipitalis 

 og ossis temporalis sig godt; de lide kun under den almindelige Forskydning indad, 

 som forhen er fremstillet, og komme tilsyne paa Kraniets nederste Flade, men ere for- 

 holdsvis større, end man efter Kraniets Størrelse skulde antage. Ogsaa Pars basilaris 

 ossis occipitalis, Condyli, Foramen magnum og Pars petrosa lide kun ringe Foran- 

 dring, og man kan selv ved stærk Reduktion af de øvrige Ben finde, at de næsten 

 have bevaret deres normale Størrelse og Form. Naar ogsaa disse sidste Levninger af 

 Primordialbrusken forsvinde, opstaaer Acephalia compléta. Man træffer underliden i Museerne 

 gamle Stykker i Form af langstrakte, ovale eller ægformige, forbenede Kapsler, og kun Con- 

 dyli ossis occipitalis og en Del af Pars petrosa røbe, at man har et Kranium for sig; de 

 hidrøre netop fra saadanne stærkt udprægede Tilfælde af Cyclopia og Synolia i Forening. 

 Den ældre Geoffroy St.-Hilaire opstillede dem endog som en egen Art og kaldte dem Hypognathe 

 coffre eller H. capsula 1 )- Mau indseer forresten let, at de teratologiske Forandringer, som 

 ovenfor ere skildrede, i Henseende til Udviklingen maae tænkes opstaaede i den omvendte 

 Orden af den, hvori de erc anførte; thi Anlæget til de ægformigt forbenede Kapsler er 

 naturligvis skeet tidligere end Anlæget til Misfostre med tydeligt udviklede Sandseorganer, 

 og Udviklingen er standset paa et tidligere Trin hos de førstnævnte end hos de sidstnævnte. 



') Geoffroy St-Hilaire, Mémoires du Museum 18:>5, 13, Pag. 93, Tab. I, Fig. li— 17. 



