;.:îs 



Med fuld Føje indvender Aubert 1 ) mod disse Forsøg, at Plateau slet ikke har 

 bestemt den Synsvinkel, ved hvilken Farvefornemmelsen ophører, men derimod den Vinkel, 

 ved hvilken et farvet Objekt overhovedel ophører at være synligt. Da en lys Gjenstand 

 altid ses lettere mod en mørk end mod en lys Baggrund, saa maa de farvede Kvadraters 

 Lysning (Helligkeit, Intensität) ved Plateaus Bestemmelser spille en væsenligere Bolle end 

 deres Farvetone, og vi se da ogsaa af de anførte Tal, at Kvadraterne forsvinde i Afstande, 

 der ere desto større, jo større Lysningen er. Hvis Plateau havde anbragt sine Kvadrater 

 paa hvid i Stedet for paa sort Grund, saa vilde, som man let kan overbevise sig om ved 

 et Forsøg, Rækkefølgen netop være bleven den omvendte. Det hvide vilde strax være for- 

 svunden, medens det blaa som det mørkeste vilde have været synligt i den største Afstand. 

 Vi lære altsaa af disse Forsøg egenlig ikke noget om vor Evne til at opfatte de forskjellige 

 Farvetoner paa Afstand. 



For virkelig at bestemme den Synsvinkel, ved hvilken en Gjenstands Farve endnu 

 lader sig opfatte, anstillede Aubert flere Forsøgsrækker. Han brugte ligesom Plateau 

 farvede Kvadrater, som han anbragte dels paa sort dels paa hvid Grund. Kvadraterne havde 

 i en Forsøgsrække 10""",. i en anden kun 2 n,m Side, og i, det ene Tilfælde betragtede han dem 

 uden at holde Dagslyset horte fra Øjnene, i del andet havde han en sort Maske for Ansigtet. 

 De forskjellige Methoder gave overensstemmende Resultater, men det viste sig dog her, 

 som det var al vente, at Baggrundens Beskaffenhed havde megen Indflydelse paa de fundne 

 Synsvinkler; der viste sig stor Uoverenssfemmelse mellem de for samme Farve bestemte 

 Værdier, eftersom Baggrunden havde været sort eller hvid. Dog gik det ikke saaledes, at 

 de lyse Farver opfattedes bedst paa mørk, de mørke bedst paa lys Grund. Aubert brugte 

 den Freingangsmaade, at han fra el fjærnt Punkt, hvor Kvadraterne slet ikke var synlige, 

 langsomt nærmede sig til dem, og efterhaanden noterede de Afstande, i hvilke de forskjellige 

 Kvadrater netop saas farvede. Han iagttog herved, at Kontrasten mellem Pigmentet og 

 Baggrunden gjorde sig gjæhlende paa tu Maader. Var Kontrasten ringe, saa varede det 

 længe, inden Farven blev synlig, idet selve Kvadratet da ikke lod sig skjelne fra Baggrunden. 

 Dette var f. Eks. Tilfældet med blaat paa sort og gult paa hvid Grund; i begge disse Tilfælde 

 krævedes der en stor Synsvinkel for at opfatte Farven. Hvis Kontrasten derimod var stor, 

 viste Pigmentet sig efter Omstændighederne næsten som sort eller hvidt, saa at der ogsaa 

 af denne Aarsag krævedes en stor Synsvinkel fur at opfatte Farven. Det var Tilfældet med 

 blaat og brunt paa hvid Grund"). Aubert siger derfor selv, at hans Bestemmelser kun 

 kunde blive en Slags Brutto- Vurderinger af Evnen til at opfatte Farverne; til en Netto- 

 Bestemmelse vilde der kræves, at. Kontrasten mellem Pigmentet og Baggrunden blev udjævnet 

 eller ophævet. Man niaatte dertil anvende Pigmenter, der alle havde samme Lysning, og 



M Physiologie iler Netzhaut, Breslau 1865, pag. 109 

 ■') Phys. der Netzhaut, |>;it.'. IK'. 



