9 541 



graat Kvadral af samme Størrelse og Lysning og endelig sammenstillet med alle de øvrige 

 Farver , og han bestemte de Afstande , i hvilke Farvcfornemmelsen under disse forskjellige 

 Forhold hørte op. Middeltallene af Forsøgene ere: 



rødt 28, 5 m , blaat 25 m , gult 13, 6 m , grønt 12,o ra , 

 Inilke give følgende Synsvinkler: 



rødt 1' 13", blaat 1' 23", gult 2' 32", grønt 2' 54". 



Sammenholdes dette Resultat med Auberts, saa ses de to at være saa totalt 

 forskjellige, at der ikke kan være Tvivl om, at det langtfra er lykkedes Aubert at eliminere 

 Kontrastens Indflydelse. At vi her kun skulde have med individuelle Forskjelle at gjøre, 

 kan der ikke være Tale om. Jeg har prøvet flere Individer efter Auberts Fremgangsmaade 

 og fundet, at de absolute Afstande, i hvilke Farveopfattelsen begynder, ere meget forskjellige 

 for de forskjellige Personer, hvilket var at vente, men Ordenen, i hvilken Farverne blive 

 synlige, er næsten ens for alle. Individuelle Afvigelser synes derefter ikke i nogen væsenlig 

 Grad at gjøre sig gjældende paa dette Omraade. Vi kunne derfor betragte den af Bull 

 for Farvernes Synlighed angivne Rækkefølge som en for alle normale Øjne gjældende. Denne 

 Opfattelse støttes ved nogle ad ganske anden Vej udførte Forsøg. Thi den Omstændighed, 

 at Farverne blive synlige eller ophøre at være synlige under saa meget forskjellige Syns- 

 vinkler, kan kun forklares ved at antage store Differenser i Nethindens Modtagelighed for 

 Paavirkning af de forskjellige Farvestraaler. Og vi maa da antage, at Modtageligheden er 

 størst for rødt, mindre for blaat og gult, mindst for grønt. Men denne Rækkefølge 

 stemmer i et og alt overens med den, som Kunkel har fundet ved Bestemmelsen af den 

 Tid, der medgaar, for at Nethindens Paavirkning af de forskjellige Farvestraaler skal naa 

 sit Maximum. 



Bull finder i Overensstemmelse med Aubert, at nogle Pigmenter først opfattes 

 i en falsk Farvetone. Grønt er først blaat; rosa, selv om det hælder stærkt til violet, 

 opfattes i Begyndelsen som gult. «Diese höchst räthselhafte Verwandlung der Farbentöne», 

 som Bull kalder Fænomenet 1 ), skulle vi imidlertid i del følgende søge at forklare lige saa 

 vel som de andre herhen hørende Forhold. 



Ved de hidtil omtalte Forsøg have vi ikke taget Hensyn til Belysningens Styrke; 

 den er forudsat konstant under hver enkelt Række af Iagttagelser. Dette er af stor Vigtighed, 

 idet Aubert nemlig har konstateret, at ogsaa for Farveopfattelsen staar Synsvinklen og 

 Belysningens Styrke i omvendt Forhold til hinanden. En virkelig Proportionalitet under 

 dog ikke Sted, hvilket følgende Forsøg' 2 ) viser. — I et mørkt Værelse blev Lyset indladt 

 gjennem en kvadratisk Aabning af foranderlig Størrelse, som nøjagtig kunde maales, saa at 



') o. a. Skr. pag. 126. 

 2 l Phys. d. Nelzhaut, pag. 130. 

 Vidensk. Selsk. ^kr., tî Række, naturvidensk. og mathem. At'd. I, 11. 70 



