546 



14 



Fis. 



hvis der ingen Irradiation fandt Sted. Men den i Punktet 

 A træffende Straale, hvis Intensitet er AE = i, spreder 

 sig over en Cirkel med Diametren OK; i Centrum af 

 Cirklen maa Intensiteten antages at blive størst og derfra 

 aftager den mod Periferien. Men hvorledes Lyset iøvrigt 

 er fordelt i Spredningscirklen, vil være afhængig al de op- 

 tiske Forhold, som bevirke Spredningen. Af saadanne kan 

 der ved Øjet være Tale om tre forskjellige, nemlig Spred- 

 ning 1° paa Crund af Dispersionen (Farveadspredelsen), 2° paa Grund af den monokro- 

 matiske Afvigelse og 3° ved den ufuldstændige Akkommodation. Vi maa betragte hver af 

 disse Aarsager for sig. 



1° Dispersionen. Tænke vi os, at en enkelt Solstraale træffer Øjet, og at dette er 

 akkommoderet for Straaler af Middelbrydbarhed , altsaa de grønne, saa ville disse forenes 

 i ét Punkt paa Nethinden. Nærmest omkring dette falde de gule og blaagrønne. Da disse 

 sidste Straalers Lysning er noget mindre end de grønne, medens de gules er slørre, saa 

 vil den Kreds, i hvilken de forenes, faa omtrent samme Lysning som Centrum. I den 

 næste Kreds forenes orange og blaat og endelig yderst rødt og violet. Da alle disse Straaler 

 have mindre Lysning end gront og da de tilmed spredes over et temmelig stort Areal, saa 

 vil Lysningen i disse yderste Kredse blive meget ringe. Fremstille vi Lysningsforholdene 



i en saadan Spreduingscirkel ved Ordinaterne til en Kurve, 

 saa maa denne efter det fremstillede antages nærmest at faa 

 en saadan Form, som er vist i Fig. 3. AB er Sprednings- 

 cirklens Diameter, O dens Centrum. I Punktet O er Lys- 

 ningen ON og i Nærheden af N ses Kurven at forløbe næsten 

 parallelt med Abcisseaxcn, men i ringe Afstand fra N falder 

 den brat mod Axen. 



2°. Den monokromatiske Afvigelse. Herunder sammenfatter man som bekjendt de 

 Spredninger, som Lysstraaler af bestemt Brydbarhed \iile lide paa Crund af forskjellige 

 Uregelmæssigheder i Øjets Bygning. Som de vigtigste af disse kan nævnes, a) at de bry- 

 dende Medier ikke ere begrænsede af saadanne Flader, som kræves, for at homogent Lys 

 efter Brydningen kan samles i et Punkt, b) De brydende Medier ere ikke centrerede. 



c) Linsens Uensartethed (straalede Bygning) og de i den tilfældig 

 forekommende uigjennemsigtige Partikler. Disse forskjellige 

 .Momenter ville hver for sig fremkalde en Spredning, men da 

 de i forskjellige Øjne gjøre sig gjældende i ulige Grad, lade de 

 sig ikke tage nøjagtig i Beregning. Kun saameget kan vistnok 

 i Almindelighed siges, ai i de Spredningscirklcr, over hvilke 



Fig 



