564 32 



dette righoldige Emne, vil det være heldigst at indskrænke sig til et enkelt Tilfælde ug 

 undersøge det grundigt. 



Den Vej, man her maa gaa, vil være følgende. Auberts Antagelse, at et Objekt 

 vil være synligt, naar det sender en bestemt Mængde Lys til Øjet, uanset om denne Lys- 

 mængde træller et større eller mindre Areal af Nethinden, giver os i Forbindelse med 

 Irradiationslovene Midler i Hænde til ad Beregningens Vej at opstille en Formel for Lys- 

 styrkens og Synsvinklens indbyrdes Afhængighed. Denne ville vi først udlede og derpaa 

 prøve dens Gyldighed ved Forsøg. Viser den sig da at stemme med Erfaringen , saa maa 

 Auberts Hypothese derved siges at være i højeste Grad sandsynliggjort. Skulde den 

 derimod ikke stemme, maa Aarsagen sikkert søges i den hypothetiske Forudsætning, idet 

 selve Irradiationslovene ved den dobbelte, theoretiske og expérimentale Begrundelse, vi i 

 forrige Afsnit have givet dem, maa antages at være hævede over enhver Tvivl. — Inden vi 

 imidlertid gaa over til vor egentlige Opgave, ville vi underkaste den Hypothese, der skal 

 lægges til Grund, en kritisk Behandling. 



Er Auberts Antagelse i og for sig sandsynlig? Med et vist Forbehold maa dette 

 Spørgsmaal besvares bekræftende. Der er erfaringsmæssig intet til Hinder for at antage, 

 at en svag Paavirkning af et større Antal Nethindeelementer kan gjøre Fyldest for en 

 stærkere Irritation af et enkelt eller nogle faa af disse. Men dog kun indenfor en be- 

 stemt Grænse. Thi tænker man sig nemlig den mindste Lysmængde, som er i Stand til 

 at fremkalde en Fornemmelse, naar den træffer en ganske lille Del af Nethinden, fordelt 

 over et stadigt voxende Areal af denne, saa maa Belysningen i hvert enkelt Punkt tilsidst 

 kunne blive saa ringe, at de enkelte Nethindeelementer ikke længer paavirkes. I saa Fald 

 kan der aabenbarl heller ikke udløses nogen Fornemmelse, og vi nødes derved til at opstille 

 følgende to Betingelser: 



1° En Lysfornemmelse vil kunne opstaa, eller, hvad der her kommer ud paa det 

 samme, et Objekt vil blive synligt, naar den Lysmængde, det sender til Øjet, blot ikke 

 synker under en vis Minimumsværdi eller fordeles over et Areal, der overskrider en bestemt 

 Størrelse. 



2° Finder dette sidste Sted, saa at derved Belysningen i ethvert af Nethindebilledets 

 Punkter synker under en vis Størrelse, saa maa den hele, Øjet træffende Lysmængde, 

 forøges i et til Arealets Størrelse svarende Forhold, for at Objektet, atter skal blive synligt. 



Af disse to Antagelser vil dog kun den første finde Anvendelse her. Lad os nemlig 

 antage, at vi betragte et paa sort Grund anbragt hvidt Objekt, der er saa svagt belyst, at 

 det bliver usynligt endnu medens b > 2s. Lyset i det centrale Parti af det irradierede 

 Nethindebillede vil da, som ovenfor paavist, have samme Intensitet som overalt i det ideale 

 Billede, nemlig i, og denne er uafhængig af Synsvinklen. Det er altsaa ikke muligt, at 

 Objektet ved aftagende Synsvinkel kan blive usynligt, fordi Belysningen i ethvert Punkt 



