35 567 



Fig. 5 viser, at demie Tilvæxt er dels alt det Lys, der fra Grunden spredes over AK, og 

 dels det, der paa O A falder indenfor Objektets tilsyneladende Grænse. Ved Lig. 4 og 5 

 bestemmes denne Lysmængde at være : 



XA'-é)+y«M^ &) = "<«■ 



Objektet modtager altsaa i det bele fra Grunden Lysmængden ibk^.. Og da Objektets 

 oprindelige Lysmængde er b 2 i, maa det følgelig blive usynligt naar: 



b-i — ibki + .Abk^ = U, 

 hvor U som tidligere betyder den største Sum af Lys, der kan falde paa en begrænset Del 

 af Nethinden uden at fremkalde nogen Fornemmelse. Bliver nu i forøget til i l , saa vil 

 Objektet først igjen blive usynligt, naar b er formindsket til b l , bestemt ved Formlen: 



bii t — ib l ki l -f- Ab i k l a 1 = U, 

 og man bar altsaa som Udtryk for det indbyrdes Afhængighedsforhold mellem Belysning og 

 Synsvinkel: 



bH — Abki+Abk^ == b l H l — Ab l ki 1 -\-Ab 1 k 1 a 1 (Lig. 17). 



som skrives: 



fc'j-ilifi-i,") = bfiy— AbjJk-k^J, 



Men da man har: aii = aji t , idet disse Forhold, som tidligere udviklet, ere uafhængige 

 af den absolute Størrelse af i, kan man sætte : 



k-k, -. = k-k,% 



Indsættes tillige som tidligere: 



taar man : 



b S] i ai z 



&! s up l x a-' 



s l^l_ 4 iL< *ZZ*LL = r _4*rAl eller idet k —^ = c 

 sV-' sa 2 " &! 6, &i 



s l a l i {s l — Acs) = s' 2 a 2 (l — 4c) (Lig. 18). 



Denne Ligning giver først et Udtryk for sa, idet: 



S 2 fl 2 = s^i'x-Ac*). .„ _yA ,o t , («i— M 



Lad os nu antage, al vi ved el enkelt Forsøg have bestemt de sammenhørende 

 Værdier s, og o^ saa viser Udtrykkel for sa, at dette Produkt vil voxe med aftagende 

 Værdier af «. Ligningens højre Side indeholder nemlig kun den variable s, idet det i 

 Størrelsen c indgaaende b 1 er konstant for givne Værdier af s, og a^ — Hvis altsaa de 

 Forudsætninger, paa hvilke vore Beregninger hvile, ere rigtige, saa maa man, naar man 

 experimentalt har besteml en hel Række sammenhørende Værdier af s og o, linde, al 



