39 57 1 



mod en konstanl Fejl, sum maa hidrøre derfra, at de til Beregningen benyttede observa- 

 tioner, Sj = 5i>7 og s = 192, begge ere for store. Eliminere vi den konstante Fejl, maa 

 Overensstemmelsen træde frem. Fejlsummen, 2'F, er7C>; Middeltallet heraf ' 6 6 = 1 2,7 = F m . 

 Differenserne mellem her. s o^ F m er sivet i den sjette Søjle. Disse Værdier stemme 

 øjensynlig meget nøje med de observerede s, som det fremgaar af den syvende Søjle, f, hvor 

 Differenserne ere givne. Afvigelserne mellem de observerede s og de beregnede s -f- F m ses 

 at takle til begge Sider, og Summerne af de positive og negative Fejl ere lige store. Del 

 maa derfor betragtes som i højeste Grad sandsynligt, at de beregnede Værdier af s kun have 

 været behæftede med en konstant Fejl, der har ligesom maskeret Overensstemmelsen 

 med de ved Forsøgene fundne s. 1 Forbindelse med I B beviser 11 B altsaa, at Lig. 18 

 virkelig giver et exakt Udtryk for Afhængighedsforholdet mellem a og s for smaa Værdier 

 af s. Da Konsekvenserne af vore theoretiskc Forudsætninger saaledes i et og alt stemme 

 med Forsøgene, saa maa selve disse Forudsætningers Gyldighed derved anses som bevist. 



Følgende Betragtning kunde endnu fortjene Opmærksomhed. — I et myopisk Øje 

 maa Spredningscirklens Radius z paa Grund af Øjets mindre fuldkomne Akkommodationsevne 

 hinsides Fjærnpunktet være større end i et normalt. Heraf følger med Hensyn til Objekters 

 Synlighed en dobbelt Differens mellem det normale og myopiske Øje. For det første maa 

 den stærkere Spredning i dette sidste medføre, at Øbjektet bliver usynligt i en relativ 

 kortere Afstand — en velbekjendt Erfaring, der ogsaa tydelig bekræfter sig i den oven- 

 staaende Tabel. Men for det andet medfører den større Værdi af s, at Loven as = a,s, 

 gjælder i langt større Udstrækning for det myopiske end for det normale øje. Denne Lov 

 kan nemlig i Følge den Forudsætning, paa hvilken den hviler, under ingen Omstændigheder 

 gjælde for b > 2s, men denne Grændseværdi maa i det normale Øje naas ved meget større 

 Værdier af s end i det myopiske, fordi Størrelsen 2z er mindre for hint end for delle. 

 Ogsaa denne Konsekvens af Theorien bekræftes af Forsøgene. 



Som praktisk Resultat al disse Undersøgelser kunne vi altsaa opstille følgende Love 

 for Afhængighedsforholdet mellem Synsvinkel og Belysningsstyrke: 



I. For smaa Synsvinkler gjælder Formlen: sa = s l a 1 . 



II. Naar Synsvinklerne ere saa store, at I ikke passer, idet Produktet .s- . a voxer, saa 



gjælder Formlen: 



s l a, 2 ls l — Aes) = s-a 2 (l — 4c). 



Farvernes Lysningsvariationer og disses Indflydelse paa Farveopfattelsen. 



De ovenfor fremsatte Love om Afhængighedsforholdet mellem Lysgiverens Afstand 

 og Synsvidden maatte jo gjælde ligesaa vel for Farveopfattelsen som for Objekters Synlighed, 

 saafremt Farvernes Lysninger vare konstante. Thi ligesom \i have sat: 



