7 25 
rigera staaer ved Amphiura filiformis, og jeg har selv i mit tidligere Arbeide henledet Op- 
mærksomheden paa, at de saakaldte «nøgne» Ophiurider som oftest ere mindre nøgne end 
de synes. Der er neppe nogen ægte Ophiuride — Talen er her ikke om Euryaliderne —, 
som mangler Mundskjolde, Sidemundskjolde, Radialskjolde eller Genitalplader, og i mange 
Tilfælde ere Armpladerne virkelig tilstede — som f. Ex. hos Ophiopsila, Ophioscolex og 
Ophioblenna, hos Ophiomyæa ialfald Bugpladerne — skjøndt de først komme tilsyne, naar den 
bløde Hud, som har dækket og tilsløret dem, fjernes eller tørres ind. Jeg antager ogsaa, 
at den Række større og fastere Skælplader, som hos adskillige «nøgne» Former, f. Ex. hos 
Ophiarthrum, Ophiomyxa og Ophionephthys, løber langs med Skivens Rand fra Arm til Arm 
— den lader sig ogsaa med Lethed udpege hos adskillige skællede Former, f. Ex. hos 
Ophionereis og visse Amphiura-Arter, og svarer til «Randbremmen» hos Asterophyterne og 
til «Randpladerne» hos Asteriderne, hvor den vistnok er aldeles constant, skjondt den ofte 
forbigaaes i Beskrivelserne — vil lade sig paavise i de fleste Tilfælde; den mangler dog, 
som man vil faae at see, hos Ophionema. Ofte, f. Ex. hos Ophiarthrum, Ophiopsila, 
Ophiopeltis og Ophioscolex, men hverken hos Ophiomyxa, Ophioblenna eller Ophionema, 
findes der endogsaa i den tilsyneladende bløde og nøgne Skivehud fine Smaaskæl, som først 
komme tilsyne ved Indtorringen, saa at man ikke ret veed, om man skal regne en saadan 
Form til de nogne eller til de skellede Slangestjerner. 
Ophionephthys limicola m. danner imidlertid, som den vedfoiede Skizze antyder, 
paa en ny og uventet Maade en Overgang mellem de nøgne og skælklædte Amphiurider. 
En Deel af Skiven er nemlig aldeles nøgen, en anden Deel — foruden Radialskjoldene 
og de andre i Klasse med dem staaende Dannelser — derimod beklædt med vel udviklede, 
haarde og faste Kalkskel! Havde disse udbredt sig over hele Skiven, vilde Dyret vere at 
henføre til Slægten Amphiura; havde de derimod manglet ganske, vilde det sluttet 
sig nærmest til Ophiopeltis og til den nedenfor beskrevne Ophionema blandt de aldeles 
nøgne, blødhudede Slangestjerner. Som yderligere Vidnesbyrd om Umuligheden af at ud- 
sondre disse som en egen Gruppe eller Familie har derfor denne nye Slægt en egen Inter- 
esse, den er et nytLed i den lange Kjæde af Former, som for- 
binder de Slægter, der frembyde den største Modsætning i ydre 
Charakterer, ved næsten umærkelige Overgange og gjør en syste- 
matisk Opstilling af Ophiuriderne til en meget indviklet og van- 
skelig Sag. 
Skiven, som overmaade let løsner sig fra Armene, er 
meget blød, flad paa Rygsiden, stærkt bugtet i Randen, saaledes 
at fem større Indbugtninger svare til Armenes Udspring, fem 
mindre til Mellemrummene mellem disse. Radialskjoldene 
Skiven af 
Ophionephthys limicola. ere lange og smalle, bredest udadtil og der lige afskaarne, spidse 
Ae 
+ 
