15 33 
forskjellige. De Arter, for hvilke jeg foreslaaer at beholde Navnet Pectinura, nemlig O. 
gorgonia M. Tr. og O. stellata Lgm. samt efter Beskrivelserne tillige O. vestita (F.), O. infer- 
nalis M. Tr. og O. septemspinosa (K. H.), slutte sig meget noie til Slægten Ophrolepis (m.) 
(s. str.). Det er den samme Skælbeklædning af Skiven, de samme Indsnit i denne ved Armenes Ud- 
spring, ganske lignende Arme, Armpigge 0. s.v. Forskjellighederne indskrænke sig hoved- 
sagelig til folgende Punkter: Skivens Skæl ere beklædte med Korn, naar undtages de store 
Radialskjolde, stundom ogsaa nogle andre bestemte Skæl paa Skivens Rygside!) samt Mund- 
skjoldene og Sidemundskjoldene, hvilke alle ere nogne. Mundskjoldene, der ligesom hos 
Ophiolepis m. og Ophiura m. (Ophioglypha Lym.) strække sig noget ud i Armmellemrummene 
og have en lignende Skjoldform som hos disse Slægter (i det mindste hos O. stellata og 
O. gorgonia) ere deelte ved en Tversom i et ydre og et indre Stykke, I en naturlig Sammen- 
stilling af Ophiurslegterne maae disse Pectinura-Former faae deres Plads i samme større 
Gruppe som Ophioderma, Ophiopeza, Ophiura og Ophiolepis; de ere ret egentlig en Over- 
gangsform mellem Ophioderma- og Ophiolepis-Gruppen. 
Ophiarachna incrassata (Zmk.), som fremdeles bliver Typen for Slægten Ophiarachna 
(M. Tr.) m., stemmer vistnok i nogle saakaldte «Charakterer» overeens med de foregaaende 
(Pectinurerne), men har en aldeles forskjellig, næsten Ophiocoma-agtig Habitus og hører rime- 
ligvis ogsaa hjemme i en anden Afdeling af Ophiuriderne. Det er for det første en ganske anden 
Skælbeklædning, ikke af forholdsvis store og tykke Plader, men af talrige smaa, tynde 
Skæl, hvis Tilværelse under Kornbeklædningen man knap aner. Hverken Radialskjoldene 
eller noget af de andre Skæl, som beklæde Skiven, ere nøgne eller komne tilsyne i denne 
Kornbeklædning, naar undtages Mundskjoldene og de ubetydelige Sidemundskjolde. Armene 
udspringe ikke egentlig i Indsnit i Skiveranden, men Skivens Skæl og Korn fortsætte sig lidt 
ud paa Armenes Basis, stærkest paa Siderne, som to fremspringende kornede Forlængelser 
eller Flige. Armenes Sideplader ere ikke glatte og bære ikke et større Antal 
korte og fine, papilagtige Smaapigge langs med deres ydre Rand, men have 
tvertimod veludviklede Sidekøle, paa hver af hvilke der er indleddet 3 
eller 4 stærkt udviklede (om end glatte), strittende Armpigge, der nærmest 
minde om Ophiocomernes; den underste, som mod Sædvane er den meest udviklede, 
er saa lang som 4—6 Armled. Medens Ligheden med Ophioderma og Ophiolepis idelig 
paatrænger sig En ved Undersøgelsen af en Pectinura, er det her stadig Ophiocomer°) og 
7) f. Ex. hos P. infernalis M.Tr. (Syst. d. Aster). Om Radialskjoldene vare nøgne eller ikke hos P. vestita, 
er, som anført, ikke tydeligt af Beskrivelsen. 
?) Først ved at lære Ophiarachna incrassata at kjende forstaaer man det Udtryk i Slægtsdiagnosen hos 
M.Tr.: «wodurch (ved Manglen af Tandpapiller) sie sich leicht von den Ophiocomen unterscheiden » 
— en Bemærkning, der er ganske paa sin Plads, naar Talen er om Ophiarachna m. (s. str.), men 
lige saa overflødig som uforstaaelig, naar Talen er om Pectinurerne, hvem Ingen vilde falde paa at 
5* 
